Справа № 456/5785/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М. 
Провадження № 22-ц/811/2416/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
в с т а н о в и в: 

30 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь 590332,20 грн шкоди, завданої внаслідок ДТП, що не покривається сумою страхового відшкодування, 7000,00 грн витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, 6120,00 грн витрат на дефектування пошкоджень автомобіля, що в сумі становить 603452,20 грн,та 20000 грн моральної шкоди.
Позов обґрунтовувала тим, що 02.06.2024 року о 12:00 год відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Дорошенка - вул. Вітовського в м. Стрий Львівської області, рухаючись по вул. Дорошенка при виїзді на нерегульоване перехрестя на вул. Вітовського не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Rav4» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР, скоївши зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів такі отримали механічні пошкодження, чим їй завдано матеріальних збитків. Відповідач порушив п.п. 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху, вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2024 року в справі №456/3054/24 відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Kango» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» (страховий поліс №ЕР-221097497). Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-221097497, страхова сума за даним полісом на одного потерпілого становить за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160000 грн, розмір франшизи 3200 грн. 06.08.2024 року ТДВ «СК «ГАРДІАН» виплатило їй 156800 грн страхового відшкодування, розмір якого було зменшено на суму франшизи 3200 грн. Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №66 від 26.06.2024 року, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «Toyota Rav4 Hybrid 2,5і 5dr АТ», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в ДТП 02.06.2024 року в цінах станом на день його обстеження 19.06.2024 року, без врахування ПДВ у вартість нових складових (запчастин), без врахування ПДВ у вартість матеріалів та зі середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 747132,20 грн. Враховуючи, що розмір здійсненого страховиком відшкодування є недостатнім для компенсації завданих їй збитків, вважала, що на відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, покладається обов`язок відшкодувати вартість відновлювального ремонту, що не покривається страховим відшкодуванням, а саме 747132,20 грн (вартість відновлювального ремонту) - 156800,00 грн (виплачена сума страхового відшкодування) = 590332,20 грн. Крім того, для встановлення дійсного розміру завданих збитків вона понесла додаткові витрати у розмірі 13120 грн, а саме 7000 грн - за проведення автотоварознавчої експертизи та 6120 грн - за проведення дефектування пошкоджень автомобіля «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 та виявлення, дослідження прихованих пошкоджень, що без дефектування не могли бути виявлені. Враховуючи, що зазначені витрати були понесені нею для встановлення дійсного розміру завданих їй збитків, такі підлягають стягненню в її користь з відповідача. Унаслідок порушенням ОСОБА_1 правил дорожнього руху та вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, їй ( ОСОБА_3 ) було завдано також моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях та інших негативних явищах, які в подальшому проявилися на стані її здоров`я, у фінансових труднощах у зв`язку з необхідністю відновленням автомобіля, постійній тривожності, психологічному стресі. Враховуючи, що між протиправною поведінкою відповідача та завданою моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, а також беручи до уваги обсяг завданих їй моральних страждань, втрат немайнового характеру, вважала, що розмір моральної шкоди, який об`єктивно відповідатиме завданим їй моральним збиткам становить 20 000 грн.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 603452,20 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5000 грн моральної шкоди, 6234,52 грн сплаченого судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього - 624686 (шістсот двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 72 коп. 
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що задовольняючи позов ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що ремонтна калькуляція, яка долучена до матеріалів справи третьою особою ТДВ «СК «Гардіан», не може братися до уваги судом як належний доказ визначення розміру заподіяної шкоди, оскільки така виконана експертом страховика, а не оцінювачем на підставі укладеного з ним договору. Суд не врахував, що оцінювач, як і судовий експерт у своїй діяльності використовують Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену Наказом ФДМ України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. При цьому, відхилення судом висновку експерта (у даному випадку звіту оцінювача) повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Зазначив, що ОСОБА_3 , відчуживши пошкоджений автомобіль, позбавила сторону відповідача можливості звернутися до суду з клопотанням про призначення додаткової чи повторної експертизи для визначення дійсного розміру майнової шкоди, завданої майну позивачки. Вважає, що проведення додаткової експертизи щодо визначення розміру вартості автомобіля «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_4 , після ДТП, яка мала місце 02 червня 2024 року, дала б можливість встановити більш реальний розмір майнової шкоди, оскільки як убачається з висновку судової автотоварознавчої експертизи № 66 від 26.06.2024 року, наданого ОСОБА_3 , та долученої до нього калькуляції, експерт не допускає (не включає у калькуляцію) використання вживаних запасних частин при ремонті зазначеного автомобіля, внаслідок чого судом безпідставно включено до розміру матеріального збитку величину втрати товарної вартості (ВТВ) (п. 5 Висновків) у розмірі 44 565,67 грн. Крім того, включивши суму ПДВ в розмір завданої позивачці майнової шкоди, суд не врахував, що за відсутності доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки, компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець ДТП. 
Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов
задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 210 875,92 грн матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 2 000 грн моральної шкоди та 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.
Позивач  ОСОБА_3 та її представник Турчин Ю.І. проти скарги заперечили.
Представник ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 1 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 5 ст. 106 ЦПК України).
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода ).
Згідно ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Згідно роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Тобто, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно пункту 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Під моральною шкодою згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. 
Встановлено, що 02.06.2024 року о 12:00 год відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kango» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Дорошенка - вул. Вітовського в м. Стрий Львівської області, рухаючись по вул. Дорошенка при виїзді на нерегульоване перехрестя на вул. Вітовського не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР, скоївши зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 .
Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2024 року у справі № 456/3054/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .
Власником транспортного засобу марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2013 року випуску, є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобусерії НОМЕР_7 . 
Встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан», що підтверджується страховим полісом №ЕР-221097497 від 23.05.2024 року, згідно якого сума страхування за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000, 00 грн, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 320 000, 00 грн, розмір франшизи - 3 200 грн.
Згідно рахунку-фактури №ДМ00067806 від 11.06.2024, складеної ТзОВ «Сервісний центр «Діамант», вартість відновлювального ремонту автомобіля Rav4 АХАН54 V2.5 Hybrid 4WD д.р. НОМЕР_2 становить з ПДВ 690778,62 грн.
Як убачається з проведеної страховиком ремонтної калькуляції вартість ремонту автомобіля Rav4 АХАН54 V2.5 Hybrid 4WD д.р. НОМЕР_2 становить з ПДВ 445 051,10 грн.
14.06.2024 року позивач ОСОБА_3 звернулася до ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування.
ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 156 800 грн без ПДВ, що підтверджується звітом-рахунком за період з 01.08.2024 року по 06.08.2024 року по страховому відшкодуванню згідно страхового акту №G-36661-1 за пошкоджений транспортний засіб «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 . 
Відповідно до висновку експерта №66 від 26.06.2024 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №13 від 13.06.2024 року, виконаного судовим експертом Галамай Б.І., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Rav4 Hybrid 2,5і 5dr АТ», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в ДТП 02.06.2024 року в цінах станом на день його обстеження 19.06.2024 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 702566,53 грн, ринкова вартість автомобіля до моменту пошкодження у ДТП становить 1278130,70 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля на момент його пошкодження у ДТП 02.06.2024 року прийнято рівним нулю Е3 =0,00. Величина втрати товарної вартості автомобіля становить 44565,67 грн. Вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику становить 747 132,20 грн. 
Згідно платіжної інструкції №0.0.3701891166.1 від 13.06.2024 року ОСОБА_3 сплатила на користь ТзОВ фірма «Експертиза» 7000 грн за проведення судової автотоварознавчої експертизи.
Відповідно до рахунку-фактури №ДМ00068310 від 21.06.2024 року ОСОБА_3 сплатила 6120 грн за дефектування пошкодженого автомобіля, що підтверджується квитанцією №011969 від 21.06.2024 року.
Матеріалами справи встановлено, що 12.09.2024 року ОСОБА_3 надіслала на адресу ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02.06.2024 року, в якій просила протягом семи днів з моменту отримання претензії виплатити їй 587 132,20 грн шкоди, завданої внаслідок ДТП, що не покривається сумою страхового відшкодування, 7 000,00 грн витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, 6 120,00 грн витрат на дефектування пошкоджень автомобіля, що в сумі становить 600 252,20 грн.
11.10.2024 року ОСОБА_1 надав відповідь на претензію ОСОБА_3 , в якій зазначив про відсутність належних доказів на підтвердження зазначеного нею розміру завданої шкоди. 
Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача в користь позивача вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу позивачки, пошкодженого з вини ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 ,власником якого є ОСОБА_5 , цивільно-правова відповідальність якого на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан». Оскільки ОСОБА_3 отримала від страховика ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» страхову виплату в сумі 156 800 грн, то з ОСОБА_1 як винуватця ДТП в її користь підлягає стягненню 590332,20 грн, що становить різницю між фактично понесеними позивачкою витратами (реальними збитками), розмір яких підтверджено висновком експерта автотоварознавчої експертизи № 66 від 26.06.2024 року, і страховою виплатою (відшкодуванням) страховика, а також 7000,00 грн витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та 6120,00 грн витрат на дефектування пошкоджень автомобіля, що в сумі становить 603452,20 грн. При цьому, суд вважав надану з матеріалів страхової справи ТДВ «СК «Гардіан» ремонтну калькуляцію неналежним доказом на підтвердження розміру заподіяної позивачці шкоди, оскільки у матеріалах такої відсутнє покликання на обізнаність оцінювача про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, у зв`язку з чим така не підлягає врахуванню судом під час визначення завданої ОСОБА_3 майнової шкоди. Суд першої інстанції також виходив з того, що з вини відповідача ОСОБА_3 тривалий час не могла користуватися ним, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв?язків, душевних переживань, порушення сну та появи стану тривожності. Таким чином, з огляду на характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач та їх тривалість, суд вважав підставними доводи позивача про заподіяння їй моральної шкоди, на відшкодування якої відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, вона має право.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та встановленим судом обставинам.
Колегія суддів також погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди в сумі 5 000 грн, оскільки такий, на думку колегії суддів, визначений з врахуванням принципу розумності та справедливості, з врахуванням характеру й обсягу моральних страждань ОСОБА_3 , та з врахуванням обставин даної справи, зокрема, наявності вини відповідача у заподіянні такої.
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля марки «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 , розраховано без дотримання вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зокрема п. 8.6 такої, правильних висновків суду не спростовують, оскільки відповідачем не надано достатніх доказів на спростування розміру матеріального збитку (вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля), визначеного на підставі висновку експерта №66 від 26.06.2024 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №13 від 13.06.2024 року, виконаного судовим експертом Галамай Б.І., який з урахуванням його відповідності вимогам закону є належним доказом у справі.
При цьому, колегія суддів враховує положення ч.2 ст. 1192 ЦК України, відповідно до якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц, згідно яких розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та вважає, що зазначена у висновку судової автотоварознавчої експертизи сума вартості проведеного ремонту автомобіля марки «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_2 , що становить 747132,20 грн і є тими реальними збитками, які необхідні для відновлення пошкодженої речі.
Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Як убачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просила вирішити питання розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи судом апеляційної, розмір яких за попереднім розрахунком сторони позивача становить 6000 грн.
16.02.2026 року на підтвердження понесення ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000 грн, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 надала договір про надання правової допомоги № 65/24 від 18.10.2024 року, додаток № 2 до договору № 65/24 від 18.10.2024 року, акт виконаних робіт (послуг) за договором № 65/24 від 18.10.2024 року, рахунок № 65/24 від 098.09.2025 року та платіжну інструкцію від 09.09.2025 року. 
Враховуючи наведені стороною позивача доводи на обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом та обсяг наданих ним послуг, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 4 000 грн витрат на правничу допомогу, понесених позивачкою в суді апеляційної інстанцій, що відповідатиме критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра