Справа № 710/413/26 Провадження № 2/710/538/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого – судді Щербак О.В., 
за участю:
секретаря судових засідань – Кисличенко Л.А.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Іващенка В.І.,
представника Черкаської обласної ради - Зажирко І.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Шпола цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Іващенко Владислав Іванович, до Черкаської обласної ради, Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом, у якому просить:
скасувати розпорядження голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 року № 52-р про звільнення ОСОБА_1 з посади виконувача обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 26.02.2026 ;
поновити ОСОБА_1 на роботі з 27.02.2026 ;
стягнути з Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.02.2026 по день постановлення судом рішення, із розрахунку по 1 952,21 гривень за кожен робочий день, що на день звернення до суду становило 31 235,36 гривень;
стягнути з Черкаської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він працював на посаді директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату за контрактом від 09.12.2022 , укладеним з Черкаською обласною радою, у період з 09.12.2022 по 09.12.2024. У зв`язку з не проведенням конкурсу на посаду директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 02.12.2024 № 364-р він був призначений виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату. За час роботи виконувача обов`язків директора заохочувався, зокрема, премією згідно з наказом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 23.12.2025 №83-нк, а також мав позитивні відгуки у засобах масової інформації (Газета «Калиновй край» № 8(47) від 20.02.2026 ). Проте, розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52-р ОСОБА_1 був безпідставно звільнений з посади виконувача обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 26.02.2026 . Формальною підставою для звільнення у цьому розпорядженні зазначено пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпПУ – закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. З розпорядженням ознайомлений 26.02.2026 року.
Вказав, що згідно із змістом Положенням про розподіл повноважень щодо управління суб`єктами та об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області, затвердженим Додатком до рішення обласної ради від 16.12.2016 № 10-18/VII керівники призначаються за конкурсом. Таким чином, розпорядженням від 02.12.2024 ОСОБА_1 було призначено виконувачем обов`язків керівника (директора) до призначення керівника у визначеному порядку - за конкурсом. Тобто, з ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір до призначення керівника (директора) у визначеному порядку, за конкурсом. Зауважив, що фраза у розпорядженні від 02.12.2024 № 364-р про призначення ОСОБА_1 «до видання розпорядження про звільнення» не є такою, що вказує на подію, яка є підставою для закінчення строку вказаного трудового договору. Розпорядження про звільнення не може бути само по собі подією, з якою пов`язується настання закінчення строку трудового договору. Спочатку має настати подія (призначення керівника за конкурсом), яка є закінченням строку трудового договору, а потім лише може бути видано розпорядження про звільнення. Не може підстава для звільнення виникати після розпорядження про звільнення, будучи одночасно його підставою.
Вважає, що Розпорядження голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52-р про його звільнення з посади виконувача обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату протиправним, оскільки згідно із змістом Положенням про розподіл повноважень щодо управління суб`єктами та об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області, затвердженим Додатком до рішення обласної ради від 16.12.2016 № 10-18/VII керівники призначаються за конкурсом. Таким чином, розпорядженням від 02.12.2024 ОСОБА_1 було призначено виконувачем обов`язків керівника (директора) до призначення керівника у визначеному порядку - за конкурсом. Тобто, з ним було укладено строковий трудовий договір до призначення керівника (директора) у визначеному порядку, за конкурсом. 
Розпорядження голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 року № 52-р про звільнення ОСОБА_1 з посади виконувача обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпПУ є протиправним, оскільки така підстава (подія, з якою пов`язано закінчення строку трудового договору) не настала – не було призначено керівника (директора) у визначеному порядку - за конкурсом. Конкурс не проводився взагалі.
Також навів розрахунок суми, яка підлягає виплаті за час вимушеного прогулу.
Крім того, вказав, що характер порушення прав позивача обґрунтовано сприймається позивачем як цинічні та відкриті умисні протиправні дії відповідача1 проти нього спрямовані на умисне безпідставне позбавлення роботи, наслідки яких завдавали позивачеві, який усвідомлював це, ще глибших моральних страждань. Тому незаконне звільнення сприймалось позивачем як глибоке приниження честі та гідності, а також ділової репутації. 
Беручи до уваги, що обставини, які зумовили заподіяння моральної шкоди перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з незаконними діями і рішенням Відповідача1, що пов`язані з порушенням трудових прав позивача, додатковими підставами для відшкодування моральної шкоди є норми ст. 237-1 КЗпП України, згідно з якими відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ухвали суду від 23.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.04.2026.
30.03.2026 представник надав до суду пояснення-рахунок щодо розміру компенсації суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.02.2025 по 21.04.2026.
08.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Черкаської обласної ради, в якому представник просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до Положення про Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат, затвердженого розпорядженням голови обласної ради від 28.03.2018 № 88-р (у редакції розпорядження голови Черкаської обласної ради від 11.12.2024 № 383-р) Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат є стаціонарним інтернатним закладом для соціального захисту, що утворюється для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в Інтернаті, засновником якого є Черкаська обласна рада (далі - Засновник), яка в установленому чинним законодавством порядку представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області та здійснює управління об`єктом комунальної власності. Безпосереднє управління Інтернатом здійснює його директор. Призначення (звільнення) директора Інтернату належить до повноважень Засновника. Працівники реалізують право на працю шляхом укладання трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до статті 23 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. ОСОБА_1 у період з 09.12.2022 до 09.12.2024 був директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату відповідно до умов контакту, який припинений після закінчення терміну його дії. В подальшому у зв`язку із виникненням вакантної посади з 10.12.2024 та виробничою необхідністю, керуючись підпунктом 3 пункту 3 рішення обласної ради від 16.12.2016 № 10-18/VII «Про управління суб`єктами та об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області» Мартиненка І.М. розпорядженням голови обласної ради від 02.12.2024 № 364-р призначено виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 10.12.2024 на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу . Порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим, але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк повинен бути відображений у наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформлений цей трудовий договір, що і було обумовлено в розпорядженні про призначення: «ПРИЗНАЧИТИ ОСОБА_2 виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 10.12.2024, на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу.», та означає те, що відповідна подія настає у зв`язку із виданням розпорядження голови обласної ради про звільнення від виконання обов`язків. Позивач був належним чином ознайомлений з розпорядженням про призначення, про що свідчить його особистий підпис. Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив обізнаність та згоду із тим, що з ним укладено строковий трудовий договір, припинення якого обумовлено настанням події, зокрема видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Позивачем не вказано на характер страждань, викликаних рішенням відповідача, не вказано на будь яке приниження з боку органу місцевого самоврядування та негативні наслідки, яких зазнав позивач, та нічим не підтверджено факт завдання моральних страждань. Позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги про скасування оскаржуваного розпорядження та поновлення на роботі, а, відтак, не підлягають задоволенню.
08.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Мокрокалигірського Психоневрологічного інтернату, в якому представник просив відмовити у задоволені позовних вимог. Вказав, що вважає, що розпорядження першого заступника голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52-р «Про звільнення ОСОБА_3 » є законним, оскільки розпорядження прийнято в порядку, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. У розпорядженні голови Черкаської обласної ради від 02.12.2024 №364-р строк призначення позивача виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату: до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу. Заява ОСОБА_1 та його підпис у розпорядженні свідчать про згоду останнього на укладення строкового трудового договору до видання розпорядження про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу. Тобто, у відповідності до пункту 2 статті 23 КЗпП України, трудовий договір укладено на строк, встановлений за погодженням сторін. Розпорядження голови Черкаської обласної ради від 02.12.2024 №364-р про призначення ОСОБА_1 виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 10.12.2024 на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу ніким не оскаржувалось, не скасовувалось, відповідно станом на сьогодні є чинним. Розпорядження голови Черкаської обласної ради від 02.12.2024 №364-р про призначення ОСОБА_1 виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 10.12.2024 на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу, ніяким чином не містить формулювання та вказівки щодо періоду: до призначення на цю посаду керівника за результатами конкурсного відбору, як зазначає позивач. Крім того, ОСОБА_1 не врахував положень ч. 5 ст. 10 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі – Закон № 389 VIII), якою визначено, що у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом , на підставі поданої заяви...
Крім того, внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 , а саме: систематичних незаконних звільнень працівників закладу, Інтернатом , який є неприбутковою організацією та утримується за рахунок коштів обласного бюджету, понесено значні грошові втрати . Оскільки розпорядження першого заступника голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52-р «Про звільнення ОСОБА_3 » вважають абсолютно виправданим, законним та обгрунтованим, таким, що прийнято в порядку, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з Інтернату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідної вимоги, відсутні. Позивач надав до суду розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до якого відповідач 2 зобов`язаний сплатити на користь позивача 31 235,36 грн (1 952,21*16=31 235,36 грн.) Водночас Інтернат не може погодитися з наданим позивачем розрахунком з огляду на некоректно визначений позивачем розмір загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу та навів свій розрахунок.
09.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив Черкаської обласної ради, в якій представник зазначив наступне. Відповідач не пояснив суду, яким чином з 10.12.2024 виникла вакантна посада директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату. Так, на момент видання головою Черкаської обласної ради розпорядження № 364-р від 02.12.2024 такої вакансії ще не було, оскільки контракт з ОСОБА_1 , як директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, закінчувався лише 09.12.2024. Строковий трудовий договір не припиняється автоматично у зв`язку із закінченням його строку. А розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату у зв`язку із закінченням строку контракту станом на 10.12.2024 матеріали справи не містять. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпПУ підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення . Таким чином, ОСОБА_1 з 10.12.2024 продовжував виконувати обов`язки директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату внаслідок того, що після спливу строку контракту з ним не було припинено трудовий договір, як з директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, трудові відносини, які виникли на підставі контракту, фактично продовжили тривати і роботодавець - Черкаська обласна рада не поставила вимогу про їх припинення. З огляду на це, спірним розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52-р фактично з ОСОБА_1 було припинено трудовий договір, як з керівником Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, який на цей час вже мав безстроковий характер. З іншого боку, відповідач у відзиві стверджує, що з ОСОБА_1 спірним розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52 р було припинено трудовий договір на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпПУ, оскільки, на його думку, строк такого трудового договору був встановлений такою подією, як «до видання розпорядження про звільнення» . Таке твердження, взагалі, позбавлене будь-якої логіки, оскільки означає, що така підстава для звільнення, як закінчення строку трудового договору, настала лише з моменту, тобто після видання самого розпорядження про звільнення з цієї ж підстави – це причинно-наслідкова петля або часовий парадокс – подія передує її причині.
13.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, в якій представник зазначив наступне. Доводи Інтернату щодо «у період дії воєнного стану законодавцем дозволено призначення керівників комунальних підприємств, установ, організацій без конкурсного відбору» також не заслуговують на увагу, оскільки: по-перше, роботодавець, у даному випадку Черкаська обласна рада, не приймала рішень про зміну умов призначення керівників своїх комунальних установ, без проведення конкурсу; а по-друге, Тарасенко В.П. (представник Інтернату), після звільнення ОСОБА_1 , не був призначений без конкурсу керівником Інтернату в порядку ч. 5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а лише виконувачем обов`язків. Таким чином, ці доводи Інтернату взагалі не стосуються предмету спору. Так само не стосуються предмету спору і інші доводи ОСОБА_4 , як представника Інтернату. Останній, зловживаючи своїми процесуальними правами на відзив, повідомив суду інформацію 2-3-річної давнини, яка не стосується предмету спору, а лише, начебто, «негативно» характеризує позивача. При цьому, така інформація була надана суду маніпулятивно неповно, зокрема представник відповідача не повідомив суду, що постанова Черкаського апеляційного суду від 19.04.2023 у справі № 698/459/21 була скасована Верховним Судом, чим було підтверджено законність і правильність дій ОСОБА_1 , як керівника Інтернату.
14.04.2026 від представника Черкаської обласної ради надійшли заперечення ( на відповідь на відзив), в якій остання вказала, що представник позивача у своїй відповіді на відзив фактично вказує нові підстави позову, а саме зазначаючи, що: « ОСОБА_1 з 10.12.2024 продовжував виконувати обов`язки директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату внаслідок того, що після спливу строку контракту з ним не було припинено трудовий договір, як з директором Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, трудові відносини, які виникли на підставі контракту, фактично продовжили тривати і роботодавець - Черкаська обласна рада не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до вимог ст. 39-1 КЗпПУ якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк . З огляду на це, спірним розпорядженням Голови Черкаської обласної ради від 25.02.2026 № 52-р фактично з ОСОБА_1 було припинено трудовий договір, як з керівником Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату, який на цей час вже мав безстроковий характер .» Такі твердження змінюють підставу позову та є поданими з порушенням процесуальних норм. Незважаючи на процесуальні порушення з боку представника позивача, зазначаємо, що його твердження стосовно перетворення строкового трудового договору у безстроковий є безпідставними та необгрунтованими виходячи з наступного. ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату рішенням обласної ради від 02.12.2022 № 15-6/VIII шляхом укладення з ним контракту строком з 09.12.2022 до 09.12.2024 за результатами конкурсу. Після закінчення сплину строку дії контракт припинений, а ОСОБА_1 09.12.2024 звільнений з посади директора Інтернату згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (розпорядженням голови обласної ради від 25.11.2024 № 349-р «Про звільнення ОСОБА_3 »). Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП. Закінчення строкового трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору- працівник чи власник або уповноважений ним орган.
Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 розпорядження про звільнення від 25.11.2024 № 349-р не оскаржувалося. Трудові відносини з ОСОБА_1 , які тривали відповідно до умов згаданого контракту та припинилися, не є предметом позову, який розглядається у рамках справи № 710/413/26. В подальшому ОСОБА_1 призначений виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату за строковим трудовим договором з 10.12.2024 (станом на 10.12.2024 посада вакантна) до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу, який в розумінні трудового законодавства є строковим трудовим договором, про що було викладено у відзиві.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач вказав, що звільнення для нього було неочікуваним, оскільки він належно виконував свої обов`язки.
Представник Черкаської обласної ради, ОСОБА_5 , просила відмовити у задоволені позовних вимог.
Представник Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.
Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до рішення Черкаської обласної ради від 02.12.2022 № 15-6/ VIII ОСОБА_1 призначено на посаду директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 09 грудня 2022 року шляхом укладення з ним контракту строком на два роки за результатами конкурсу.
09.12.2022 між Черкаською обласною радою та ОСОБА_1 укладено Контракт з керівником закладу спільної власності територіальних сіл, селищ, міст Черкаської області, відповідно до якого ОСОБА_1 , призначено на посаду директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату строком на два роки з 09.12.2022 по 09.12.2024 ( включно).
Згідно із розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 25.11.2024 № 349-р ОСОБА_1 звільнено з посади директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату 09.12.2024 у зв`язку із закінченням строку трудового договору, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю.
Відповідно до Розпорядження голови Черкаської обласної ради №364-р від 02.12.2024 Про призначення виконувачем обов`язків директора ОСОБА_3 , ОСОБА_1 призначено виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 10.12.2024 на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу ( а.с. 16).
Відповідно до наказу Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації №83-нк від 23.12.2025 «Про преміювання керівників установ соціального захисту населення», ОСОБА_1 в.о. директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату за підсумками роботи у грудні 2025 року було премійовано .
У газеті «Калиновй край» № 8(47) від 20.02.2026 розміщене інтерв`ю ОСОБА_1 ..
Відповідно до розпорядження першого заступника голови Черкаської обласної ради №52-р Про звільнення ОСОБА_3 від 25.02.2026, ОСОБА_1 , виконувача обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату,звільнено 26.02.2026 згідно пункту 2 частини першої ст. 36 Кодексу законів про працю України ( а.с. 20).
Відповідно до виписок з особового рахунку за грудень, заробітна плата ОСОБА_1 склала 36 419,05 грн, за січень - 51430,33 грн.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності ( 2 група загальне захворювання).
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Між сторонами склалися правовідносини, які врегульовані Кодексом законів про працю в Україні.
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин першої-другої статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.
При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки у зв`язку з вагітністю, пологами і доглядом за дитиною; повернення особи, яка проходила військову службу, була обрана народним депутатом чи на іншу виборну посаду) або виконанням певного обсягу робіт.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.
Наведена норма передбачає підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. У тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певної події, він вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленої події є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли складав і підписував заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він висловив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Необхідно розрізняти працівників, які тимчасово виконують обов`язки за тимчасово відсутнього працівника та які виконують обов`язки за вакантною посадою.
Рішення про покладення виконання обов`язків за вакантною посадою керівника підприємства ухвалюється власником юридичної особи, має тимчасовий характер, оплата праці такого працівника визначається у відповідному рішенні (наказі, рішенні загальних зборів) або відповідно до посадового окладу, який передбачений локальними актами.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що покладення виконання обов`язків керівника за своєю правовою природою є тимчасовим заходом, який передбачає виконання обов`язків керівника такого підприємства в обмежений у часі термін, а призначення виконувача обов`язків за вакантною посадою є видом строкового трудового договору ( постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 640/20119/16-ц, від 09 серпня 2019 року у справі № 645/8927/15-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, від 28 червня 2023 року у справі № 456/1736/21, 08 квітня 2026 року у справі № 405/6509/23).
Верховний Суд у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 456/1736/21 від 28 червня 2023 року у справі № 456/1736/21 зробив зокрема такий висновок «Виходячи з зазначеного, а також враховуючи зміст наказу від 26 серпня 2020 року № 270-к, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що між позивачем та відповідачем був укладений строковий трудовий договір, а саме до настання певних обставин - до прийняття відповідного рішення уповноваженим органом управління».
Отже, трудові відносини з працівником, на якого покладено виконання обов`язків керівника підприємства за вакантною посадою керівника такого підприємства, мають характер строкових.
Такий висновок резюмувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 травня 2024 року у справі №366/3222/21.
Також Верховний Суд зауважив, що факт настання події (обставини), з якою пов`язано закінчення строку дії трудового договору згідно з наказом, якщо вона не визначена конкретною датою, підлягає встановленню на підставі змісту наказу про призначення такого в. о. керівника.
У згадані постанові також вказано, що особа, яка тимчасово виконує обов`язки керівника підприємства за вакантною посадою, тобто «виконувач обов`язків директора підприємства» як і особа, яка на постійній основі обіймає посаду керівника підприємства, тобто «директор (генеральний директор) підприємства» підпадають під загальне поняття «керівник підприємства». Разом із тим, вказавши на строковість відносин підприємства з працівником, на якого покладено виконання обов`язків керівника підприємства за вакантною посадою, та виснувавши про необхідність встановлення строку дії трудового договору на підставі змісту наказу про призначення такого виконувача обов`язків керівника, Велика Палата Верховного Суду розтлумачила, що умову наказу - «до призначення керівника в установленому законодавством порядку» потрібно розуміти у широкому сенсі, а саме як до призначення керівника за результатами проведеного конкурсу шляхом укладення з ним контракту, так і до призначення іншої особи, на яку покладається виконання обов`язків керівника (генерального директора) підприємства шляхом видачі відповідного наказу органом управління.
Аналіз доказів дає підстави для висновку, що у цій справі виконання обов`язків керівника юридичної особи було тимчасовим виконанням обов`язків за вакантною посадою, оскільки із змісту контракту від 09.12.2022, рішення від 02.12.2022 про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату та розпорядження від 25.11.2024 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади 09.12.2024, строк контракту закінчився 09.12.2024, відповідно його було звільнено у зв`язку із закінченням дії контракту, а від так з 10.12.2024 посада директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату є вакантною.
Із змісту розпорядження голови Черкаської обласної ради №364-р Про призначення виконувачем обов`язків директора Івана Мартиненка від 02.12.2024, ОСОБА_1 призначено виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату з 10.12.2024 на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу.
Отже, сторони погодили строковість трудових відносин, строк закінчення яких окреслений подією « … на строк до видання розпорядження голови обласної ради про звільнення його від виконання обов`язків директора закладу».
Із вказаним розпорядженням ОСОБА_1 ознайомлений 05.12.2024, про що свідчить відповідна відмітка на такому, і чого не заперечував позивач, його правомірність не оскаржував ( а.с.52).
Позивач указує, що при виданні розпорядження про його звільненні порушені приписи п. підпункту 3 пункту 3 рішення Черкаської обласної ради №10-18/VII Про управління суб`єктами та об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області від 16.12.2016, оскільки конкурс на зайняття посади директора інтернату не був проведений.
Відповідно до пункту 3 рішення Черкаської обласної ради №10-18/VII Про управління суб`єктами та об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області від 16.12.2016, зокрема встановлено: доручити голові обласної ради, першому заступнику голови обласної ради (у разі відсутності голови) в межах, визначених Положенням та відповідними рішеннями обласної ради: 
3) видавати розпорядження з питань призначення та звільнення виконуючих обов`язки керівників підприємств, установ, закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області до призначення керівників у визначеному порядку з встановленням їм посадових окладів, доплат, надбавок та інших умов оплати праці, передбачених чинним законодавством України та у міжсесійний період звільняти керівників підприємств, установ, закладів за поданою ними заявою або у випадках, передбачених чинним законодавством України.
Таким чином, голова обласної ради та перший заступник голови обласної ради наділені повноваженнями призначати та звільняти виконуючих обов`язки керівників зокрема підприємств до призначення керівників у визначеному порядку. 
Вказане рішення не містить застережень, що призначення виконуючим обов`язки можливе лише однієї особи і її призначення має тривати виключно до призначення керівника у визначеному порядку. 
В аспекті доводів позовної заяви щодо не проведення конкурсу та призначення за його результатами директора, а тому звільнення є незаконним на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 травня 2024 року в справі № 366/3222/21 зазначила, що Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 06 липня 2022 року в справі № 275/404/21, встановивши, що позивача наказом уповноваженого органу управління призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства за його згодою на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому порядку, вважав, що призначення на підприємстві замість позивача на посаду виконуючого обов`язки директора підприємства іншої особи без проведення конкурсного відбору є незаконним, оскільки призначення в установленому законодавством порядку керівника зазначеного підприємства не відбулося, що підтверджує незаконність звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Подібні правові висновки Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду викладалися в постановах від 27 січня 2021 року в справі № 686/21123/19 та від 17 червня 2022 року в справі № 556/1395/21.
За результатами касаційного перегляду справи Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 травня 2024 року в справі № 366/3222/21 визнала за необхідне відступити від зазначених висновків Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.
Рішення про покладення виконання обов`язків за вакантною посадою керівника підприємства ухвалюється власником юридичної особи, що є його дискреційними повноваженнями, та має тимчасовий характер.
Крім того, із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що виконувачем обов`язків директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату є ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Черкаської обласної ради № 57-р від 25.02.2026 ( а.с.100,101).
Таким чином, ОСОБА_1 звільнено від виконання обов`язків директора розпорядженням від 25.02.2026 та цього ж дня призначено іншу особу виконуючим обов`язки директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату.
Відповідно настала подія, з якою також пов`язувалось припинення строкового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Черкаською обласною радою, тому в роботодавця існували правові підстави для звільнення позивача за приписами пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Суд не надає оцінки роботи позивача, на позитивність якої посилається останній, та доводам відповідачів про наявність порушень позивачем трудового законодавства шляхом незаконних звільнень, оскільки перші не впливають на законність розпорядження, другі не були підставою для звільнення позивача.
Отже, за результатами розгляду справи суд виснував, що позивач звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору, відповідно до вимог законодавства, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу та його поновлення.
Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення та поновлення на роботі, а тому задоволенню також не підлягають.
Керуючись статтями 2, 13, 76-81,89,141,244,259,263-265 ЦПК України , суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 17.12.1997 Новомиргородським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач 1: Черкаська обласна рада, місце знаходження: бульвар Шевченка, 185, м. Черкаси Черкаська область, код ЄДРПОУ 24411541.
Відповідач 2: Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат, місце знаходження: вул. Лесі Українки, 5, с. Мокра Калигірка Черкаська область, код ЄДРПОУ 03189794.

Суддя О.В. Щербак