Справа № 344/11939/25 
Провадження № 2/344/772/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Татарінової О.А.,
секретаря Гарасимів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
В С Т А Н О В И В: 

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 672 559,39 грн., з яких: сума основного боргу: 661 620,00 грн. 3% річних: 2 338,33 грн Інфляційні втрати : 8 601,06 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Здорове майбутнє» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
25.09.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
09.10.2025 року представник позивача подав до суду заяву про зміну підстав позову, яку обґрунтовує тим, що 08 серпня 2018 року між ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», та ТОВ «АПТЕКИ «ФАРМАСІТІ» було укладено Угоду про партнерство і співпрацю. Згідно ст.7 цієї Угоди сторони домовилися про взаємодію і співробітництво з метою активізації та збільшення обсягу продажу товарів та послуг кожної із сторін окремо, розширення сфер діяльності сторін, підвищення господарської та економічної ефективності їх діяльності. 
07.01.2022 року між ТОВ «АПТЕКИ «ФАРМАСІТІ» та ТОВ «Здорове майбутнє» було укладено Додаткову угоду до Угоди про партнерство та співпрацю від 08 серпня 2018 року для виконання спільного проекту, вказаного в Додатковій угоді, а саме ТОВ «АПТЕКИ «ФАРМАСІТІ» та ТОВ «Здорове майбутнє» домовилися залучати власний персонал для доставки лікарських засобів Сторін на території Івано-Франківської області до кінцевих споживачів. Так, товариство залучило до виконання умов Угоди свого співробітника - ОСОБА_1 котра була прийнята на посаду Медичного представника 10.03.2025 року (Наказ № 18-К від 07.03.2025).
Згідно Акту приймання-передачі товару по ТОВ «Здорове майбутнє» від 28.04.2025 року №б/н, Відповідач отримала від Позивача лікарські засоби (товарно-матеріальні цінності) на загальну суму 2 078 628 грн. з зобов`язанням повернути товар або грошові кошти в повній сумі, вказаній в Акті, за отриманий товар до 15.05.2025 року.
Станом на 15.05.2025 року Відповідачем повернуто лише частину вказаного в Акті товару та грошових коштів на загальну суму 1 363 782,00 грн. 
Згодом, 16 травня 2025 року Відповідач повернула Позивачу ще 53 226, 00 грн. Інші товари або кошти за них Відповідачем досі не повернуті. Таким чином, товари на суму в розмірі 661 620,00 грн. Відповідачем не повернуті Позивачу, сума за ці товари Відповідачем не сплачена, отже, у Відповідача існує борг перед Позивачем в розмірі 661 620,00 грн. 
На виконання вимог наказу по ТОВ «Здорове майбутнє» № 05 від 16.05.2025 року було проведено службове розслідування відносно ситуації, описаної в доповідній записці від Менеджера з питань регіонального розвитку ОСОБА_2 про неповернення Медичним представником ОСОБА_1 грошових коштів. У ході проведення службового розслідування було встановлено, що Медичний представник ОСОБА_1 , яка несе повну матеріальну відповідальність відповідно до укладеного договору, дійсно не повернула препарати на суму 858 420,00 грн., отриманих нею згідно з Актом приймання-передачі № б\н від «28» квітня 2025 року. Перевіркою було встановлено, що станом на «21» травня 2025 року зазначені препарати на суму 858 420,00 грн (або кошти за них) ОСОБА_1 не повернуті. Засобами електронного зв`язку (месенджер WhatsApp) від ОСОБА_1 витребувані пояснення.
На вимогу надати письмові пояснення, ОСОБА_1 відповіла 21.05.2025 року, письмові пояснення були додані до акту службового розслідування. 22.05.2025 року від ОСОБА_1 отримано заяву про визнання нею боргу в розмірі 858 420,00 грн та зобов`язання повернути борг протягом 5 календарних днів (до 27.05.2025 року) 
Станом на 28.05.2025 року зазначені в Акті приймання-передачі № б\н від «28» квітня 2025 року а також в заяві ОСОБА_1 від 22.05.2025 препарати на суму 858 420,00 грн (або кошти за них) ОСОБА_1 на ТОВ «Здорове майбутнє» не повернуті. Таким чином, встановлено порушення умов договору про повну матеріальну відповідальність та внутрішніх фінансових правил підприємства. 
20 червня 2025 року ОСОБА_1 була звільнена з ТОВ «Здорове майбутнє» за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.
ОСОБА_1 з 10.03.2025 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Здорове майбутнє», обіймаючи посаду медичного представника (Наказ ТОВ «Здорове майбутнє» № 18-К від 07.03.2025 р. про прийняття на роботу). На посаді, однією з її основних обов`язків було здійснення обігу, обліку та забезпечення збереження медичних препаратів, переданих їй для виконання трудових функцій (проведення презентацій, надання зразків тощо). Медичний представник був матеріально відповідальною особою за цінності, отримані для виконання службових завдань. Факт передачі лікарських засобів підтверджено актом приймання-передачі, який виконує функцію первинного облікового документа відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність». Окремий наказ про передачу товарів не складався, оскільки передача відбувалася в межах виконання трудових функцій медичного представника 
На виконання трудових обов`язків, 28.04.2025 року Відповідачці були передані фармацевтичні препарати (товари) на загальну суму 2 078 628 грн. Факт передачі товару підтверджується внутрішніми обліковими документами підприємства та Актом приймання-передачі товару по ТОВ «Здорове майбутнє» від 28.04.2025 (копія додається). 
Представником позивача зазначається, що Акт приймання-передачі від 28.04.2025 на загальну суму 2 078 628 грн. в даному випадку є документом, який підтверджує факт приймання-передачі товарів між сторонами, оскільки укладався цей Акт на виконання Угоди про партнерство та співпрацю від 08 серпня 2018 року, укладеного між ТОВ «АПТЕКИ «ФАРМАСІТІ» та ТОВ «Здорове майбутнє». Відповідачка своїм підписом на вказаних актах підтвердила отримання товару на вказану в них суму та відсутність претензій щодо якості, кількості та вартості переданого товару. 
Відповідачка у поясненнях від 21.05.2025 року до акту службового розслідування та заяві про визнання нею боргу фактично визнала наявність боргу та зобов`язалася його погасити. 20.06.2025 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено Претензію № 93 від 20.06.2025 року, де Відповідач повідомлявся про наявність боргу, необхідність його сплатити та застереження, що у випадку несплати Позивач буде вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Враховуючи наведене, просять суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 672 559,39 грн., з яких: сума основного боргу: 661 620,00 грн., 3% річних: 2 338,33 грн., інфляційні втрати : 8 601,06 грн.
26.11.2025 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення, у яких зазначено, що правова позиція ТОВ «Здорове майбутнє» ґрунтується на притягненні Відповідачки до повної матеріальної відповідальності на підставі статті 134 Кодексу законів про працю України (КЗпП), а саме: Пункт 1 частини 1 статті 134 КЗпП: укладення Договору про повну матеріальну відповідальність від 10.03.2025 року № 0703/18-К, який прямо встановлює відповідальність працівника за незабезпечення цілості майна, переданого для інших цілей. Пункт 2 частини 1 статті 134 КЗпП: Одержання цінностей під звіт за разовими документами. Акт приймання-передачі товару від 28.04.2025 року № б/н, підписаний Відповідачкою, є саме таким разовим первинним документом, що підтверджує передачу ТМЦ на суму 2 078 628 грн. під її особистий звіт. 
П. 2.4: посадової Інструкції передбачає прийом і обробка замовлень клієнтів, забезпечення активних продажів продукції компанії на закріпленій території. Виконання цього обов`язку, зокрема забезпечення активних продажів, куди входить і доставка лікарських засобів до кінцевого споживача, неможливе без фізичного отримання, обліку та збереження товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) — лікарських засобів, які використовуються для демонстрації, передачі зразків або доставки.
П. 2.9: посадової Інструкції передбачає надання звітності по запиту безпосереднього керівника. Звітність включає обов`язкову фінансову звітність про рух ТМЦ та грошових коштів, отриманих від доставки або використання підзвітних цінностей.
П. 4.2: посадової Інструкції передбачає відповідальність за завдання матеріальної шкоди роботодавцю в межах, визначених чинним трудовим законодавством. Це загальне положення конкретизовано Договором про повну матеріальну відповідальність від 10.03.2025 року, який був підписаний ОСОБА_1 , тим самим перетворюючи загальний обов`язок на пряму договірну ПМВ.
Посадові обов`язки Медичного представника є нерозривно пов`язаними з необхідністю відповідального ставлення до цінностей підприємства, що підтверджується укладеним Договором про ПМВ та специфічним Актом приймання-передачі ТМЦ під звіт.
Факт оприбуткування (Прихід): Лікарські засоби, вказані в Акті, були оприбутковані на балансі ТОВ «Здорове майбутнє» як товарні запаси. Це підтверджується відповідними накладними (видатковими накладними) від постачальників Позивача, котрі надаються суду разом з даними поясненнями. Попередньо надано накладні щодо лікарських засобів, котрі не були повернуті Відповідачем. Факт передачі під звіт: документом, що підтверджує завдання шкоди підприємству, є Акт приймання-передачі товару від 28.04.2025 року. Цей Акт засвідчує: Видачу ТМЦ (лікарських засобів) зі складу ТОВ «Здорове майбутнє» Постановку їх на облік як підзвітне майно Відповідачки.
Акт приймання-передачі від 28.04.2025 року є первинним обліковим документом, що доводить перехід цінностей під відповідальність ОСОБА_1 і є прямою підставою для застосування ПМВ відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП.
Рух товарно-матеріальних цінностей та коштів, пов`язаний з діяльністю Відповідачки, відбувався за наступною схемою: 1. Етап: передача ТМЦ; суб`єкт: ТОВ «ЗМ» > ОСОБА_1 ; Діяльність: передача лікарських засобів на суму 2 078 628 грн для доставки відповідно до Угоди про співпрацю; Обліковий статус: ТМЦ обліковуються як підзвітні цінності Відповідачки.
2. Етап: Доставка; суб`єкт: ОСОБА_1 > Кінцевий споживач; Діяльність: Медичний представник доставляє ТМЦ споживачам та отримує готівкові кошти (виручку), котрі від імені кінцевого споживача вносить в касу підприємства; Обліковий статус: Кошти є власністю ТОВ «ЗМ», отримані Відповідачкою як його представником.
3. Етап: Повернення підзвіту; суб`єкт: ОСОБА_1 > ТОВ «ЗМ»; Діяльність: Мало відбутися: Повернення невикористаних ТМЦ та/або повернення грошової виручки до каси ТОВ «Здорове майбутнє» до 15.05.2025 року; Обліковий статус: Підзвіт закривається.
4. Етап: Фактичне порушення; суб`єкт: ОСОБА_1 ; Діяльність: Відповідачка повернула ТМЦ та кошти лише на частину суми (1 417 008,00 грн), не повернувши залишок у розмірі 661 620,00 грн.; Обліковий статус: Виникає пряма дійсна шкода ТОВ «ЗМ», оскільки кошти або товарно-матеріальні цінності не надійшли на баланс підприємства.
Шкода полягає у неповерненні ані товару, ані виручених за нього коштів на суму 661 620,00 грн., що є прямим наслідком порушення Відповідачкою обов`язків щодо збереження майна та фінансової звітності. ТОВ «Здорове майбутнє» не отримувало і не користувалося цими коштами, що виключає будь-які сумніви щодо особи, яка завдала шкоди. 
17.12.2025 року представником відповідача подано до суду заяву, в якій зазначає, що відповідачка вимоги позову не визнає. ОСОБА_1 за час перебування в трудових правовідносинах з позивачем в межах своїх посадових обов`язків реалізувала товаро-матеріальні цінності кінцевому споживачу, в т.ч. за актом приймання-передачі від 28.04.2025. По мірі надходження грошових коштів від кінцевих споживачів відповідачка здійснювала передачу грошових коштів позивачу. Станом на дату пред`явлення позивачем позову за споживачами залишився неоплачений товар в сумі 661 620,00 грн., який отриманий відповідачкою за актом приймання-передачі від 28.04.2025. 
Позивачем в підтвердження наявності заборгованості та заподіяння відповідачкою шкоди посилається на акт приймання-передачі від 28.04.2025, відповідь від 28.06.2025 на претензію від 20.06.2025 № 093, посадову інструкцію медичного представника, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 
Щодо наданих доказів позивачем зазначає наступне. Акт приймання-передачі від 28.04.2025 засвідчує сам факт отримання відповідачкою ТМЦ та їх вартість. 
Із суті відповіді від 28.06.2025 на претензію від 20.06.2025 № 093 виплаває, що станом на 28.06.2025 існує заборгованість перед позивачем. Сама по собі відповідь не є самостійним доказом вини відповідачки та заподіяння своїми діями шкоди позивачу.
Посадова інструкція, а саме п. 2.4. містить обов`язок прийому та обробки замовлень клієнтів, забезпечення активних продажів продукції компанії на закріпленій території, що саме і здійснювалося відповідачкою. 
Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність визначає повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених ТМЦ і не містить умов настання повної матеріальної відповідальності відповідачки за не оплату споживачами переданих лікарських препаратів.
Враховуючи викладене позивачем в установлений законом спосіб не доведено що шкода, а саме заборгованість виникла та/або заподіяна винними протиправними діями відповідачки та знаходиться в прямому зв`язку із невиконанням посадових обов`язків відповідачкою. 
Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних: 2 338,33 грн., інфляційні втрати: 8 601,06 грн. Право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат регламентовано ст. 625 ЦК України та є похідними від позовних вимог про стягнення суми заподіяної шкоди. З врахуванням того, що позовні вимоги про стягнення шкоди не підлягають задоволенню, а право нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не передбачено в трудових правовідносинах такі позовні вимоги не підлягають до задоволення. З врахуванням викладеного, просить відмовити ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» у задоволені позовних вимог.
17.12.2025 року представником позивача подано до суду додаткові письмові пояснення з яких вбачається, що твердження представника відповідача про те, що відповідачка «реалізовувала товаро-матеріальні цінності кінцевому споживачу», не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідачка як медичний представник не мала повноважень на здійснення роздрібної реалізації лікарських засобів, оскільки відповідно до законодавства України реалізація лікарських засобів кінцевому споживачу здійснюється виключно через аптечні заклади, які мають відповідну ліцензію. Фактично відповідачка здійснювала доставку (передачу) товаро-матеріальних цінностей, отриманих за актом приймання-передачі від 28.04.2025, а не їх реалізацію. 
Твердження представника відповідача про те, що відповідачка по мірі надходження грошових коштів від кінцевих споживачів здійснювала передачу грошових коштів позивачу, не підтверджене жодним належним та допустимим доказом.
Твердження представника відповідача про те, що «за споживачами залишився неоплачений товар у сумі 661 620,00 грн.», фактично є визнанням наявності заборгованості за товаром, отриманим відповідачкою за актом приймання-передачі від 28.04.2025. При цьому відповідачка не надала жодних доказів, які б підтверджували: факт неоплати саме кінцевими споживачами; перелік таких споживачів; вжиття заходів щодо стягнення коштів з них; повідомлення роботодавця про відповідні обставини.
Представник відповідача помилково стверджує, що відповідь відповідачки від 28.06.2025 на претензію №093 «не є самостійним доказом вини». Позивач не посилається на вказану відповідь як на єдиний доказ, а використовує її у сукупності з іншими доказами, а саме: актом приймання-передачі ТМЦ від 28.04.2025; договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність; посадовою інструкцією; документами про перебування у трудових відносинах Документами службового розслідування активними діями Відповідачки щодо ухилення від повернення коштів, що належать підприємству.
Посилання відповідача на п. 2.4 посадової інструкції не спростовує позицію позивача, оскільки обов`язок «забезпечення активних продажів» не є тотожним роздрібній реалізації лікарських засобів. Як і зазначалося вище, відповідачка здійснювала доставку товару, а не його продаж кінцевому споживачу, що повністю відповідає функціоналу медичного представника.
Посилання представника відповідача на те, що договір про повну матеріальну відповідальність не охоплює «неоплату споживачами», є юридично нерелевантним. Предметом спору є не дії споживачів, а неповернення відповідачкою грошових коштів або товару, отриманих нею за актом приймання-передачі. Якщо відповідачка стверджує, що кошти не були отримані від споживачів, обов`язок доведення цих обставин покладається на неї.
У справі наявні всі умови, визначені ст. 130 КЗпП України: пряма дійсна шкода — неповернення ТМЦ або коштів у сумі 661 620,00 грн., неповернення котрих визнає і сама Відповідачка і її представник у поясненнях; протиправна поведінка — порушення обов`язку звітування та повернення ввірених цінностей або коштів за них; причинний зв`язок — шкода виникла безпосередньо внаслідок дій відповідачки; вина — підтверджується визнанням боргу та відсутністю доказів передачі коштів позивачу. Крім того, між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що відповідає вимогам ст. 134, 135-1 КЗпП України.
Доводи представника відповідача про відсутність вини є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Посилання представника відповідачки на частину 4 статті 130 КЗпП України як на підставу для звільнення відповідачки від матеріальної відповідальності є необґрунтованим, та такими, що не відповідають правовій природі спірних правовідносин. 
Враховуючи вказані вище обставини, просить суд ухвалити рішення яким вимоги позивача, що були пред`явлені в позові, до відповідача задовольнити повністю.
Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відео конференції, вимоги позову підтримав, просив його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо вимог позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
08.08.2018 року між ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», в особі Директора Коломієць Н.В., яка діє на підставі Статуту, та ТзОВ «АПТЕКИ «ФАРМАСІТІ» в особі Директора Стьопи С.Л., який діє на підставі Статуту підписано Угоду про партнерство предметом якої є взаємодія і співробітництво Сторін з метою активізації та збільшення обсягу продажу товарів та послуг кожної із Сторін окремо, розширення сфер діяльності Сторін, підвищення господарської та економічної ефективності їх діяльності (т.2 а.с.11-12).
07.01.2022 року між ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», в особі Технічного Директора Стьопи С.Л., який діє на підставі Статуту, та ТзОВ «АПТЕКИ «ФАРМАСІТІ» (надалі іменується «Партнер 2»), в особі Директора Нагребецького О.О., який діє на підставі Статуту, (надалі разом іменуються Сторони), з метою розвитку власного бізнесу та підвищення його ефективності, укладено Додаткову угоду (надалі Додаткова угода) до Угоди про партнерство та співпрацю від 08 серпня 2018 року (надалі Угода) про наступне: 1. Сторони домовилися залучати власний персонал для доставки лікарських засобів Сторін на території Івано-Франківської області до кінцевих споживачів. 2. Сторони зобов`язуються докладати всіх розумних зусиль для виконання своїм персоналом своєчасної та повної доставки лікарських засобів Сторін на території Івано-Франківської області до кінцевих споживачів. 3. Сторони зобов`язуються надавати лише кваліфікований та компетентний персонал щодо виконання умов п.1 цієї Додаткової угоди. 4. Сторони домовилися, що приймання-передача лікарських засобів від представників однієї Сторони до працівників іншої Сторони, а також передача власних лікарських засобів буде відбуватися за Актами приймання-передачі. 5. У випадках, не передбачених цією Додатковою угодою, Сторони керуються чинним законодавством України (т.2 а.с.13).
Згідно записів трудової книжки відповідач ОСОБА_1 в період з 27.02.2020 по 27.05.2024 за трудовим договором працювала на посаді медичний представник у ТОВ «Аптеки «Фармасіті», ЄДРПОУ 38272248, з 30.05.2024 по 07.03.2025 працювала за трудовим договором у ТОВ «Амікум Фарма» ЄДРПОУ 40866700, на посаді медичний представник, а також з 07.03.2025 по 20.06.2025 за трудовим договором працювала у ТОВ «Здорове майбутнє» ЄДРПОУ 39204954, на посаді медичний представник та була звільнена 20.06.2025 із посади у зв`язка із втратою довіри з боку роботодавця (ч.1 п.2 ст.41 КЗпП України (т.1 а.с.200-210).
Згідно Наказу (розпорядження) директора ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» №18-К від 07.03.2025 року ОСОБА_1 прийнята на роботу з 10.03.2025 року на посаду медичного працівника відділу збуту. 07.03.2025 року ОСОБА_1 ознайомлена з наказом про що свідчить її власноручний підпис. 
10.03.2025 року ОСОБА_1 ознайомлено з посадовою інструкцією, з якої вбачається, що Медичний представник відноситься до категорії фахівців і безпосередньо підпорядковується керівнику структурного підрозділу (керівнику підприємства; іншій службовій особі) (п.1).
Згідно п.2.4. Посадової інструкції медичний представник здійснює прийом і обробка замовлень клієнтів, забезпечення активних продажів продукції компанії на закріпленій території.
Відповідно до розділу IV Посадової інструкції медичний представник несе відповідальність: за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених цією посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством (п.4.1.)
Згідно п.4.2.-4.3. Посадової інструкції медичний представник несе відповідальність: за завдання матеріальної шкоди роботодавцю - в межах, визначених чинним трудовим Цивільним законодавством. За правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним, цивільним законодавством (т.2 а.с.73-74).
10.03.2025 року між ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» та ОСОБА_1 підписано Договір №0703/18к про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Здорове Майбутнє» в особі директора Нагребецького О.О., що діє на підставі Статуту, однієї сторони та громадянка ОСОБА_1 , що працює на даному підприємстві, з іншого боку, уклали цей Договір про наступне: працівник, що займає посаду медичний представник і виконує роботу безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою та застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей у порядку та на умовах, визначених цим Договором, та на підставі п.п.1,4,5 ст.134 та ст.135-1 Кодексу законів про працю України, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується: а) дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків; б) своєчасно повідомляти керівництво Роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.
Відповідно до п.2.Договору роботодавець зобов`язується: а) створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей; б) знайомити працівника з чинним законодавством щодо матеріальної відповідальності працівників за збитки, нанесені підприємству, установі, організації, а також із чинними інструкціями, нормативами та правилами збереження, приймання, обробки, продажу (збуту), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей; в) проводити в установленому порядку інвентаризацію матеріальних цінностей.
Згідно п.3. Договору у випадку незабезпечення з вини ПРАЦІВНИКА збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства. 
П. 5. Договору передбачено, що надлишок коштів, або товарно-матеріальних цінностей, виявлений під час перевірки наявності та стану підзвітних товарно-матеріальних цінностей, що перебувають під звітом ПРАЦІВНИКА, вважається належним роботодавцю. 
Відповідно до п.6.Договору працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини (т.2 а.с.18-19).
28 квітня 2025 року між ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» та ОСОБА_1 було підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» передало, а ОСОБА_1 прийняла товари відповідно до таблиці зазначеної в Акті. Вартість переданого товару становить 2 078 628 грн. 
Із зазначеного Акту вбачається, що ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила та погодилася, що вона є матеріально-відповідальною особою щодо переданих їй товарів та цим зобов`язується в строк до 15.05.2025 року повернути ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» непошкоджені вищевказані товари або повернути повністю суму вартості даних товарів, вказану в таблиці вище. За наявності нестачі чи пошкоджень (псування) товарів це вказується в додатку до даного Акту.
Товари є власністю ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», передані повністю, зауважень у Сторін до якості, кількості і вартості товарів немає. (т.1 а.с.11).
Із копії пояснювальної записки від 28.04.2025 року адресованої ТОВ «Здорове майбутнє» вбачається, що ОСОБА_1 медичний представник, повинна була повернути готівкові кошти в сумі 100 147 грн. (ТОВ «ФАРМАСІТІ») і 1 158 351 грн. (TOB «Здорове Майбутнє») за актами приймання – передачі від 18.03.2025 року. Замість передачі коштів, що належали вище вказаним підприємствам вона самовільно взяла і витратила на власні потреби з метою додаткового заробітку, а саме на них вона придбала медичні препарати з метою перепродажу. Вказані суми 100 147 грн. (ТОВ «ФАРМАСІТІ») і 1 158 351 грн. (TOB «Здорове Майбутнє») до 15.05.2025 року зобов`язалась повернути. Зобов`язалась більше так не робити (т.2 а.с.25). 
З Наказу директора ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» №05 від 16.05.2025 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » вбачається, що у зв`язку з встановленим фактом неповернення Медичним представником ОСОБА_1 , яка несе повну матеріальну відповідальність, грошових коштів підприємства в сумі 858 420,00 грн. у визначений строк (до 15.05.2025 року), ОСОБА_3 відсторонено її від виконання посадових обов`язків медичного представника з «20» травня 2025 року на період проведення службового розслідування без збереження заробітної плати, та з табелюванням з позначкою ВБ (відсторонена від роботи без збереження ЗП); призначено комісію для проведення службового розслідування (т.2 а.с.20). 
28.05.2025 року комісією в складі голови комісії: директора - Нагребецький Олександр Олександрович; членів комісії: Керівник юридичного відділу – Гуділін Олександр Олександрович; Менеджер з постачання - ОСОБА_4 Головний бухгалтер - Поремська Оксана Олексіївна складено Акт службового розслідування від 28.05.2025 року з якого встановлено, що у ході проведення службового розслідування було встановлено, що Медичний представник ОСОБА_1 , яка несе повну матеріальну відповідальність відповідно до укладеного договору, дійсно не повернула препарати на суму 858 420,00 грн., отриманих нею згідно з Актом приймання-передачі № б/н від «28» квітня 2025 року. До акту додається роздруківка товару, не повернутого ОСОБА_1 . Станом на «21» травня 2025 року зазначені препарати на суму 858 420,00 грн. (або кошти за них) ОСОБА_1 не повернуті. Засобами електронного зв`язку (месенджер WhatsApp) від ОСОБА_1 витребувані пояснення. На вимогу надати письмові пояснення, ОСОБА_1 відповіла 21.05.2025 року, письмові пояснення додаються до даного акту. 22.05.2025 року від ОСОБА_1 отримано заяву про визнання нею боргу в розмірі 858 420,00 грн та зобов`язання повернути борг протягом 5 календарних днів (до 27.05.2025 року) Станом на 28.05.2025 року зазначені в Акті приймання-передачі № б\н від «28» квітня 2025 року а також в заяві ОСОБА_1 від 22.05.2025 препарати на суму 858 420.00 грн (або кошти за них) ОСОБА_1 на ТОВ «Здорове майбутнє» не повернуті. 
Таким чином, встановлено порушення умов договору про повну матеріальну відповідальність та внутрішніх фінансових правил підприємства. 
Комісія пропонує керівництву ТОВ «Здорове майбутнє»: прийняти рішення щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України - за вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця; (звільнення за втратою довір`я) прийняти рішення щодо подачі до суду позову до ОСОБА_1 щодо стягнення суми боргу в розмірі 858 420,00 грн. та інших, передбачених чинним законодавством витрат: 3% річних, інфляційних втрат та судового збору. Також комісія звертає увагу, що в діях ОСОБА_1 щодо неповернення (фактичного привласнення) препаратів на суму 858 420,00 грн також вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України (т.2 а.с.23-24).
Згідно Наказу директора ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» №38-К від 20.06.2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку з втратою довіри з боку роботодавця» ОСОБА_1 медичного представника відділу збуту, 20 червня 2025 року звільнено, у зв`язку з винними діями працівника, які дають підставу для втрати довір`я до нього з боку роботодавця, та звільнення за статтею 41 КЗпП частини 1 пункту 2 (т.2 а.с.17)
20.06.2025 року ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» зверталось до ОСОБА_1 із письмовою претензією, відповідно до якої просили про виконання зобов`язання, яке виникло на підставі акта приймання-передачі від «28» квітня 2025 року та у строк до «27» червня 2025 року включно добровільно сплатити суму в розмірі 854 420,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Здорове майбутнє» або повернути Підприємству вказані в Акті товари на суму 854 420,00 грн. (т.1 а.с.76). 
З листа ОСОБА_1 від 28.06.2025 року адресованого ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» вбачається, що ОСОБА_1 отримала і розглянула претензію ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» та зазначає, що вона підтверджує факт існування заборгованості перед підприємством ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» у розмірі 854 420,00 грн. відповідно до Акта приймання-передачі від 28.04.2025. Разом з тим, повідомила, що на сьогоднішній день її матеріальне становище є надзвичайно складним. Її чоловік перебуває на військовій службі в умовах воєнного стану, а джерел стабільного доходу для своєчасного погашення боргу наразі немає. Попри ці обставини, вона не ухиляєтьсь від виконання своїх зобов`язань і запевнила, що вживаються всі можливі заходи для якнайшвидшого погашення заборгованості. Нею здійснюється активний пошук фінансових ресурсів, і вона зобов`язується повністю погасити суму заборгованості до 31 грудня 2025 року. Просила з розумінням поставитись до ситуації, що склалася, і утриматись від вжиття юридичних заходів для примусового стягнення коштів, оскільки вона не відмовляється від боргу, а просить лише про відтермінування його сплати до зазначеного терміну (т.1 а.с.115).
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).
Згідно з пунктами 1, 2, 5 частини першої статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.
Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (які досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 135-1 КЗпП України).
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.
Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником із підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, із якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник із інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Представником позивача на підтвердження факту оприбуткування (Прихід) лікарських засобів, вказаних в Акті, долучено до матеріалів справи видаткові накладні від постачальників щодо лікарських засобів (т.2 а.с.74-87).
Так, 28 квітня 2025 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» товари на загальну суму 2 078 628 грн. та мала обов`язок в строк до 15.05.2025 року повернути ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» непошкоджені товари або суму вартості даних товарів.
28 травня 2025 року ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» проведено службове розслідування в ході якого було встановлено, що Медичний представник ОСОБА_1 , яка несе повну матеріальну відповідальність відповідно до укладеного договору, дійсно не повернула препарати на суму 858 420,00 грн., отриманих нею згідно з Актом приймання-передачі № б/н від «28» квітня 2025 року. 
Листом від 28.06.2025 року ОСОБА_1 підтвердила факт існування заборгованості перед підприємством ТОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» у розмірі 854 420,00 грн. відповідно до Акта приймання-передачі від 28.04.2025.
Суд вважає, що на відповідача ОСОБА_1 слід покласти обов`язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, оскільки остання несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність згідно Договору №0703/18к. Крім того Посадовою інструкцією медичного представника передбачена відповідальність за завдання матеріальної шкоди роботодавцю в межах, визначених чинним Трудовим і Цивільним законодавством, та її посада відноситься до сфери застосування повної матеріальної відповідальності.
Враховуючи наведене та заявлені вимоги суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти в розмірі 661 620,00 грн.
Що стосується вимог про стягнення 3% річних : 2 338,33 грн., інфляційні втрати : 8 601,06 грн.
Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні втрати на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення - способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів й отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання цього зобов`язання.
Приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
В данному випадку, суд керується нормами КЗпП України та вважає, що до даних правовідносин не підлягають до застосування вимоги ст.625 ЦК України. 
Згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9 923,95 грн. судового збору (661 620,00 грн. / 672 559,39 грн =0,9837*10 088,39 грн.= 9 923,95 грн.).
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.
Як вбачається з матеріалів справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав Договір про надання правової допомоги №3 від 16.03.2021 року, відповідно до якого адвокат Гуділін О.О. зобов`язався надавати юридичні (правові) послуги ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», в особі Технічного директора Стьопи С.Л. на підставах, в порядку та обсязі, визначеному договором, що пов`язані з діяльністю Замовника (п.1.1.Договору).
З п.4.1.-4.4. Договору про надання правової допомоги №3 від 16.03.2021 року вбачається, що надання послуг Виконавцем та приймання їх Замовником оформлюється шляхом підписання сторонами актів прийому-передачі наданих послуг. Зазначені акти складаються по факту надання послуг Виконавцем. Розрахунки Замовника з Виконавцем здійснюються в національній валюті України. Розмір оплати за надання послуг вказується Сторонами в Актах прийому-передачі наданих послуг. Замовник сплачує Виконавцю суму, зазначену в пункті 4.3 цього Договору, не пізніше 5 робочих днів з дати підписання Сторонами Актів прийому-передачі наданих послуг, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця або в іншій формі, окремо погодженій сторонами (т.1 а.с.12-13).
26.06.2025 року між ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», в особі директора Нагребецького О.О. та адвокатом Гуділін О.О. підписано Акт надання послуг до Договору про надання правової допомоги №3 від 16.03.2021 року, відповідно до якого виконавцем повністю надані юридичні та консультаційні послуги, пов`язані з підготовкою процесуальних документів, аналізом обставин справи, вивченням правової позиції, заявами про забезпечення позову та подальшим представництвом інтересів у суді відносно представництва інтересів Замовника у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області за позовом Замовника до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а Замовником прийняті та підлягають сплаті такі надані послуги. Загальна вартість наданих послуг складає 10 000,00 (Десять тисяч гривень 00 копійок) грн., без ПДВ. Даний акт є підставою для проведення розрахунків між Сторонами (т.1 а.с.15).
Згідно копії платіжної інструкції від 27.06.2025 року ТзОВ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» перераховано грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. адвокату Гуділін О.О. за юридичні послуги згідно акту наданих послуг до Договору №3 про надання правової допомоги від 16.03.2021 року (т.1 а.с.16).
Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9 837,00 грн. витрат на правничу допомогу (661 620,00 грн. / 672 559,39 грн =0,9837*10 000,00 грн.= 9 837,00 грн.).

Керуючись ст.cт. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», місце знаходження: м.Київ,вул.Вікентія Хвойки,буд.21 ЄДРПОУ 2973116077 661 620 ( шістсот шістдесят одну тисячу шістсот двадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», місце знаходження: м.Київ,вул.Вікентія Хвойки,буд.21 ЄДРПОУ 2973116077 судовий збір у розмірі 9 923 гривні 95 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 837 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗДОРОВЕ МАЙБУТНЄ», місце знаходження: м.Київ,вул.Вікентія Хвойки,буд.21 ЄДРПОУ 2973116077.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Татарінова О.А. 
Повний текст рішення складено 08 квітня 2026 року