ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2026 р. Справа№ 925/164/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Євсікова О.О.
суддів: Алданової С.О. 
Корсака В.А. 

за участю:
секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,
представників сторін:
від позивача: Грищенко О.М. (поза межами приміщення суду);
від відповідача: не з`явилися;
від ДВС: Анісімов О.О. (поза межами приміщення суду); 

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»
на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 (повний текст складено 26.09.2025)
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 
на бездіяльність державного виконавця
у справі №925/164/24 (суддя Грачов В.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроторф» 
про стягнення 252 543,07 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
02.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - Компанія) сформувало у системі «Електронний суд» скаргу на бездіяльність державного виконавця (вх. №11482/25, т. 1, а. с. 124-137), в якій просить:
визнати за період з 20.05.2024 по 01.08.2025 неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24, котра виразилась у порушенні порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 по справі №925/164/24 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон);
зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24 з урахуванням норм та положень Закону.
На обґрунтування скарги Компанія зазначає державний виконавець Відділу порушив ст. 10, 18, 36, ч. 8 ст. 48 Закону шляхом бездіяльності у період із 20.05.2024 до 01.08.2025 у виконавчому провадженні №75081804. Стягувач також доводив порушення державним виконавцем п. 19 ст. 18 Закону та ст. 337 ГПК України щодо притягнення до відповідальності керівника боржника за невиконання, ухилення від виконання та перешкоджання у виконанні рішення суду.

Позиції учасників справи.
Відділ у поданому поясненні проти вимог скарги заперечив та зазначив, що за зверненнями стягувача про примусове виконання наказів Господарського суду Черкаської області від 07.05.2025 та від 10.06.2025 відповідно до ст. 3, 18, 27,40, 42, 48, 56 Закону головний держаний виконавець Грудініна Є.П. відкрила виконавче провадження №75081804 про стягнення з Товариства 115 857,54 грн 3% річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, 3 788,15 грн судових витрат, а також виконавче провадження НОМЕР_5 про стягнення з Товариства 7 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 06.08.2025 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №75081804 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4, до якого вже входять виконавчі провадження НОМЕР_6, 75543536, 75413764, НОМЕР_7. У межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 проведено всі необхідні виконавчі дії з метою виконання рішень судів. 
Відділ вважає надмірним формалізмом вчинення ідентичних запитів у кожному з виконавчих проваджень, що входять до зведеного виконавчого провадження, наявність арештів на кошти, майно боржника у зведеному виконавчому проваджені чинні щодо всіх виконавчих проваджень як і майна боржника. На думку Відділу відсутність реального стягнення боргу на користь стягувача ще не доводить його (Відділу) бездіяльність по вжитих для цього заходах.

Товариство у поданих запереченнях на пояснення зазначив про відсутність повноважень у представника, яким подано пояснення від імені Відділу та просив повернути надані пояснення без прийняття до розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 відмовлено у задоволенні скарги Компанії на бездіяльність державного виконавця (вх. № 11482/25 від 04.08.2025) у справі № 925/164/24.
Суд дійшов висновку, що у межах виконання виконавчих проваджень №75081804, 75543786, 75543536, 75413764, які були об`єднані в одне зведене виконавче провадження НОМЕР_4, державні виконавці у спірний період вчиняли всі необхідні дії для пошуку майна, стягнення вказаних в наказах суду коштів, однак реального стягнення боргу не досягнули, але відсутність реального стягнення боргу на користь стягувача ще не доводить бездіяльність органу державної виконавчої служби України щодо вжитих для цього заходів. 
Суд критично оцінив твердження позивача про невчинення всіх запропонованих ним у клопотанні заходів для виконання наказу суду у справі №925/164/24 та у виконавчому провадженні № НОМЕР_7, оскільки, на думку суду, якщо певні дії в межах виконавчого провадження за законом є лише правом державного виконавця, то саме він вирішує на власний розсуд чи вчиняти ці дії, в якій черговості і в які строки, а не суд і не стягувач у виконавчому провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025, Компанія звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, котрим задовольнити частково скаргу Компанії на бездіяльність державного виконавця Відділу у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 по справі №925/164/24. Визнати за період з 20.05.2024 по 01.08.2025 неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24, котра виразилась у порушенні порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24 із врахуванням положень Закону. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 по справі №925/164/24 із врахуванням норм та положень Закону.
На обґрунтування апеляційної скарги Компанія посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених в оскаржуваній ухвалі висновків обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник вважає, що суд залишив поза увагою і без належного правового дослідження та оцінки подані та існуючі докази у даній справі, а також: порушення Відділом за період з 20.05.2024 по 01.08.2025 порядку та періодичності здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24; відсутність вжитих Відділом виконавчих дій та/або заходів в межах виконавчого провадження №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24 та виконавчого провадження №75081604 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 06.05.2024 у справі №925/164/24 за період із 20.05.2024 по 01.08.2025; наведені частково обставини вжиття заходів примусового виконання знаходяться поза періодом оскарження бездіяльності, стосуються іншого виконавчого провадження, тощо; порушення Відділом в межах виконавчого провадження №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24 приписів п. 19 ст. 18 Закону та статті 337 ГПК України; не враховано правові висновки Верховного Суду (сформовані за наслідками розгляду скарг на бездіяльність органів виконавчої служби), які є обов`язковими для органу Державної виконавчої служби відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України; порушення Відділом в межах виконавчого провадження №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 у справі №925/164/24 приписів п. 2, 5 та 7 ч. 1 ст. 37 Закону.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу Компанії на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 19.01.2026 касаційну скаргу Компанії задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 у справі №925/164/24 скасовано. Справу №925/164/24 передано до Північного апеляційного господарського суду для нового розгляду апеляційної скарги Компанії на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у цій справі.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2026 справа № 925/164/24 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 прийнято апеляційну скаргу Компанії на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 до провадження у визначеному складі суду. Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.03.2026.
Судове засідання 16.03.2026 не відбулось у зв`язку з технічною несправністю сервісу «ВКЗ» (підсистема відеоконференцзв`язку), що підтверджується актом від 16.03.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 призначено судове засідання на 30.03.2026.
27.03.2026 Відділ на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 через систему «Електронний суд» надав суду документи на підтвердження повноважень представника Відділу.
У судовому засіданні 30.03.2026 суд протокольно оголосив перерву у розгляді справи до 08.04.2026, про що повідомив Товариство відповідною ухвалою. Цією ж ухвалою суд доручив представнику Компанії адвокату Грищенку О.М. та представнику Відділу Анісімову О.О. забезпечити проведення судового засідання у справі №925/164/24 в режимі відеоконференції 08.04.2026. 
У судовому засіданні 08.04.2026 суд оголосив, що проголошення скороченої постанови (вступна та резолютивна частини) призначено на 15.04.2026 в режимі відеоконференції за участі представника позивача Грищенка О.М. та старшого державного виконавця Відділу Анісімова О.О.

Позиції учасників справи.
Відділ надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог скарги заперечує та наводить власні доводи їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як законну та обґрунтовану.

Під час нового розгляду Відділ надав пояснення, у якому повідомив, що у повному обсязі підтримує зміст та вимоги поданого відзиву на апеляційну скаргу Компанії, а зазначив про наявність новітньої практики (позиції) Верховного Суду України, зокрема, постанови від 11.02.2026 у подібній справі №925/163/24, а також навів власні доводи на спростування доводів апеляційної скарги.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Під час нового розгляду справи Компанія подала заяву про уточнення вимог апеляційної скарги, у якому зазначила, що під час виготовлення скарги на бездіяльність державного виконавця Відділу та апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду від 11.09.2025 було допущено технічну описку - не зазначено безпосередню особу представника органу ДВС, котрий здійснює від імені останнього примусове виконання; замість вірного зазначення формулювання державний виконавець Відділу Гудініна Є.П. було невірно зазначено державний виконавець Відділу.
Згідно з ч. 1 ст. 166 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Колегія суддів констатує, що Компанія подала заяву про уточнення вимог апеляційної скарги з пропуском встановленого ч. 1 ст. 166 ГПК України строку на подання такої заяви. 
Крім того, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не приймає і не розглядає вимоги та підстави скарги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
За наведених підстав у їх сукупності суд не враховує заяву Компанії.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Компанія звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства про стягнення 115 857,54 грн 3 % річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, що разом становить 252 543,07 грн, та відшкодування судових витрат.
Господарський суд Черкаської області рішенням від 04.04.2024 позов задовольнив та стягнув з відповідача на користь Компанії 115 857,54 грн 3% річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, 3 788,15 грн судових витрат, а додатковим рішенням від 07.05.2024 заяву позивача про розподіл судових витрат задовольнив частково та стягнув з відповідача 7 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у задоволенні заяви в частині вимог про стягнення 25 728,88 грн відмовив.
Господарський суд Черкаської області 07.05.2024 видав наказ на виконання рішення від 04.04.2024 у справі, а 10.06.2024 - наказ на виконання додаткового рішення від 07.05.2024 у справі.

20.05.2024 головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грудініна Єлизавета своєю постановою відкрила виконавче провадження №75081804 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/164/24 від 07.05.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 115 857,54 грн 3% річних та 136 685,53 грн інфляційних втрат, 3 788,15 грн судових витрат (т. 1, а. с. 156, 183).
Того ж дня 20.05.2024 головний державний виконавець виніс постанови про: стягнення витрат на проведення виконавчих дій; про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника;
сформував запит: до ДФС про наявні рахунки у боржників; на отримання інформації, що становить банківську таємницю; до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів;
сформував супровідний лист про арешт коштів; 
оформив 10 платіжних інструкцій.
22.05.2024 представник стягувача звертався з клопотанням №22-1/05 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 з переліком дій, які слід вчинити державним виконавцям з метою виконання наказу суду від 07.05.2024 у справі №925/164/24 (т.1, а.с. 163-165).
11.06.2024 у АСВП зарестровано лист стягувача у форматі PDF.
14.11.2024 та 21.07.2025 виконавець оформив 3 та 1 платіжні інструкції відповідно.
21.07.2025 виконавець сформував запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.
Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №205343442 від 20.05.2024 (т. 1, а. с. 161, 183 на звороті-184) у боржника наявні відкриті 10 рахунків у вказаних фінансових установах.
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №205343441 від 20.05.2024 (т. 1, а. с. 162) у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р. в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .
Платіжні інструкції №24674 від 14.11.2024, №42497 від 21.07.2025 (т.1, а.с. 184 на звороті-185) свідчать про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження №75081804 на рахунок Відділу 282 245,09 грн. 
21.07.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження № НОМЕР_7 (т. 1, а. с. 185 на звороті-186).
06.08.2025 (тобто поза межами визначеного Компанією у скарзі періоду) державний виконавець Відділу Скінтей Олександра винесла постанову про приєднання виконавчого провадження №75081804 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 (т. 1, а. с. 186 на звороті-187).
Суд встановив, що 06.08.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра також винесла постанови, якими до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4, у якому в межах виконавчого провадження НОМЕР_6 об`єднано виконавчі провадження НОМЕР_3, НОМЕР_6, приєднано також виконавче провадження НОМЕР_5 (т. 1, а. с. 197).

Щодо виконавчого провадження НОМЕР_5 суд встановив таке.
29.06.2024 головний державний виконавець Відділу Мельник Єлизавета винесла постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/164/24 від 10.06.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 7 000,00 грн судових витрат (т. 1, а. с. 188), а також постанови про стягнення виконавчого збору (т.1, а. с. 188 на звороті) та про арешт коштів боржника (т. 1, а. с. 189).
29.06.2024 державний виконавець Відділу Мельник Єлизавета зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_5 (т. 1, а. с. 190), до ДФС про наявні рахунки у боржника.
Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 29.06.2024 на запит державного виконавця № 212727638 від 29.06.2024 (т. 1, а. с. 191 на звороті-192) у боржника наявні відкриті 10 рахунків у вказаних фінансових установах.
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №212727637 від 29.06.2024 (т. 1, а. с. 191) у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р. в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .
18.02.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_5 (т. 1, а. с. 192 на звороті-193).
Платіжна інструкція №5519 від 18.02.2025 (т. 1, а. с. 193 на звороті) свідчить про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_5 на рахунок Відділу 7 980,75 грн. 
Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 18.02.2025 на запит державного виконавця №252127391 від 18.02.2025 (т. 1, а. с. 194) у боржника наявні відкриті 3 рахунки у вказаних фінансових установах.
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 18.02.2025 на запит державного виконавця №252128088 від 18.02.2025 (т. 1, а. с. 194 на звороті) у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р. в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .
18.03.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_5 (т.1, а. с. 195).
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2025 на запит державного виконавця №257831619 від 18.03.2025 (т. 1, а. с. 196 на звороті) у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р. в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .
Платіжна інструкція №14853 від 18.03.2025 (т. 1, а. с. 196) свідчить про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_5 на рахунок Відділу 7 980,75 грн. 
06.08.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра направила запити до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_5 (т.1, а.с. 198).
06.08.2025 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скінтей Олександрою винесено постанову про приєднання виконавчого провадження НОМЕР_5 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 (а. с. 197).
Щодо виконавчого провадження НОМЕР_3 суд встановив таке.
Головний державний виконавець Відділу Скінтей Олександра постановою від 16.07.2024 відкрила виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 925/480/24 від 28.06.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 48 456,91 грн судових витрат (т. 1, а. с. 199), а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (т. 1, а. с.200 на звороті) та про арешт коштів боржника (т. 1, а. с. 201).
16.07.2024 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра направила запити до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, до ДФС про наявні рахунки у боржника.
Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 16.07.2024 на запит державного виконавця №215221272 від 16.07.2024 (т. 1, а. с. 199 на звороті-200) у боржника наявні відкриті 10 рахунків у вказаних фінансових установах.
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2024 на запит державного виконавця №215221271 від 16.07.2024 (т.1, а. с. 202) у власності боржника наявний легковий автомобіль УАЗ 31622, 2005 р. в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .
14.11.2024 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра зверталась із запитами до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 (т. 1, а. с. 192 203).
Платіжна інструкція №24671 від 14.11.2024 (т.1, а. с. 202 на звороті) свідчить про вимогу на стягнення з рахунків боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 на рахунок Відділу 53 583,36 грн. 
14.11.2024 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 винесла постанову про розшук майна боржника - легкового автомобіля УАЗ 31622, 2005 р. в., зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 (т.1, а.с. 204).
06.08.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра направила запити до установ банків про отримання інформації, що становить банківську таємницю в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 (т.1, а.с.205).
06.08.2025 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра винесла постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 (т. 1, а .с. 206).
Щодо виконавчого провадження НОМЕР_6 суд встановив таке.
16.07.2024 Головний державний виконавець Відділу Скінтей Олександра винесла постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 925/480/24 від 11.06.2024 про стягнення з боржника на користь Компанії 613 805,57 грн інфляційних втрат, 3% річних, судових витрат (т. 1, а. с. 207), а також постанови про стягнення виконавчого збору (т. 1, а.с.207 на звороті) та про арешт коштів боржника (т. 1, а. с. 208).
16.07.2024 державний виконавець Відділу Скінтей Олександра в межах виконавчого провадження НОМЕР_6 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_6 у зведене виконавче провадження НОМЕР_4 (т.1, а.с. 209).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч. 7 ст. 26 цього Закону. Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів / електронних грошей, що знаходяться на рахунках / електронних гаманцях. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
За змістом ч. 8 ст. 48 Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом, тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не разово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 зазначеного Закону України, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність документального підтвердження належного, повного та систематичного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок як щодо повноти вчинення державним виконавцем усіх, визначених законом дій, так і щодо відсутності відповідного майна у боржника.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату, і такі дії підтверджуються документально та за внесеною до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформацією.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону).
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Частинами 2, 3 ст. 36 Закону передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Застосування виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до його обов`язків, визначених ч. 1, 2 ст. 18 Закону, щодо вжиття передбачених цим Законом заходів з неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №12/57 та від 02.12.2020 у справі №911/4670/13).
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (постанова Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/25970/14).
В постанові від 07.02.2023 у справі №925/790/17(925/580/20) Верховний Суд також зазначив, що системний аналіз ст. 8 Закону дає підстави для висновку про те, що виконавче провадження здійснюється із застосуванням Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП), а всі дії державного виконавця та прийняті на їх підставі документи мають бути зареєстрованими у зазначеній системі із можливістю надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження, виготовлення документів виконавчого провадження, формування Єдиного реєстру боржників та інших. Водночас у випадках тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи. Отже, Законом України "Про виконавче провадження" визначено обов`язки виконавця щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом з подальшою реєстрацією інформації про здійснені виконавцем заходів у АСВП. Водночас фіксація здійснених державним виконавцем заходів і дій у АСВП є обов`язковою, а тимчасова відсутність доступу не спростовує обов`язку державного виконавця на внесення відповідної інформації до зазначеної системи після відновлення доступу до неї.
Також системний аналіз положень п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону та ст. 339 ГПК України дає підстави для висновку про те, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засади забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Законом України «Про виконавче провадження» визначено як обов`язкові заходи примусового виконання рішень, так і ті, що вживаються особами, які здійснюють таке примусове виконання, з певною свободою розсуду залежно від обставин відповідного виконавчого провадження.
Водночас попри наявність у виконавця права вибору щодо здійснення певного (окрім обов`язкового) заходу примусового виконання рішень, такі дискреційні повноваження виконавця мають відповідати принципам ефективності, своєчасності та повноти вчинення виконавчих дій, визначеним ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Суд також враховує, що чинний з 05.10.2016 Закон України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII), на відміну від редакції цього Закону №606-ХІV, не передбачає обов`язку виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №1404-VIII, яка застосовується до спірних правовідносин у цій справі, унормовано здійснення виконавчого провадження з дотриманням розумності строків.
При цьому хоч визначення поняття «розумності строків» зазначений закон не містить, проте зволікання у вчиненні виконавчих дій не може свідчити про дотримання зазначеного вище принципу своєчасності їх вчинення.
Отже, розглядаючи скаргу на дії чи бездіяльність виконавця, суд у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи має враховувати, що правова оцінка вчинення виконавцем певного (окрім обов`язкового) заходу примусового виконання рішень має здійснюватися також на відповідність принципам ефективності, своєчасності та повноти вчинення виконавчих дій.
Частиною 2 ст. 343 ГПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У цій справі стягувач (Компанія) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, мотивованою нездійсненням державним виконавцем всіх можливих, необхідних та своєчасних виконавчих дій в межах виконавчого провадження з виконання наказів господарського суду у справі №925/164/24. 
Відмовляючи в задоволенні скарги стягувача на бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції вказав, що матеріалами справи підтверджуються здійснені державним виконавцем дій з виконання наказу, які спрямованів на виявлення боржника та його майна, зокрема, зроблені усі відповідні запити, вимоги щодо розшуку його рухомого та нерухомого майна, здійснені запити щодо виявлення рахунків боржника, а також накладені арешти на грошові кошти боржника.
Апеляційний господарський суд, залишаючи апеляційну скаргу Компанії без задоволення, також зазначив, що державний виконавець здійснив всі передбачені Законом дії щодо розшуку боржника та його майна. Натомість певні дії в межах виконавчого провадження за законом є лише правом державного виконавця, то саме він вирішує на власний розсуд чи вчиняти ці дії, в якій черговості і в які строки, а не суд і не стягувач у виконавчому провадженні.
Верховний Суд, направляючи справу в частині розгляду апеляційної скарги Компанії на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив таке.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що зробивши загальний висновок про здійснення державним виконавцем всіх передбачених Законом дій щодо розшуку боржника та його майна, суд апеляційної інстанції не дослідив надані скаржником докази та належним чином не спростував доводів апеляційної скарги Компанії про:
невжиття заходів з розшуку та арешту нерухомого майна, належного боржникові;
порушення державним виконавцем порядку та періодичності здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження, невжиття заходів з перевірки та встановлення джерел доходів боржника, невиставлення своєчасно державним виконавцем платіжних вимог на списання коштів із виявлених офіційно зареєстрованих за боржником рахунків у банківських установах; 
невжиття заходів щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника. 
Верховний Суд виснував, що таким чином суд апеляційної інстанції достовірно не з`ясував, чи дотримано державним виконавцем у період 20.05.2024 по 01.08.2025 вимог Закону щодо неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій, не надав оцінки доказам, якими підтверджуються такі обставини, та не навів аргументованих мотивів прийняття чи відхилення доводів апеляційної скарги.
Отже, суд апеляційної інстанції не переглянув та не перевірив законності і обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Компанії, що свідчить про порушення цим судом вимог ст. 86, 236, 269, 282 ГПК України.
При цьому колегія суддів критично оцінила посилання суду на те, що відсутність реального стягнення боргу на користь стягувача (скаржника) ще не доводить бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України по вжитих для цього заходах, оскільки висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Апеляційний суд під час нового розгляду справи встановив, що у скарзі Компанія жодного разу не зазначила імені (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності)) державного виконавця Відділу, чия бездіяльність нею (Компанією) оскаржується. Так само Компанія не зазначила особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.
Колегія судів зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 340 ГПК України скарга повинна містити у т. ч.: ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.
При цьому відповідно до ч. 5 ст. 340 ГПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Апеляційний суд відзначає, що тим не менше скарга була розглянута по суті, а Верховний Суд з цього приводу нічого не зазначив.
Разом з тим під час перегляду ухвали місцевого суду апеляційна інстанція бере до уваги таке.
Як визначено ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 ст. 14 Закону встановлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону (в редакції, чинній на час подання Компанією скарги) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
З наведених та інших норм Закону випливає, що виконавчі дії вчиняє конкретний державний (приватний) виконавець, визначений в установленому чинним законодавством порядку, і до суду слід оскаржувати дії чи бездіяльність конкретної особи органу виконавчої служби.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника (ч. 2, 3 ст. 342 ГПК України).
При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
За встановлених обставин, враховуючи невиконання Компанією приписів ст. 340, 342 ГПК України щодо обов`язку заявника скарги зазначити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця Відділу, чия бездіяльність оскаржується, а також особи, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника (яку саме особу належить зобов`язати вчинити дії), а також встановлені ст. 237, 269 ГПК України межі розгляду, колегія суддів вважає, що скарга Компанії задоволенню не підлягає. 
У такому висновку колегія суддів врахувала як відсутність інформації щодо того, бездіяльність якої саме особи (якого державного виконавця Відділу) оскаржується та, відповідно перевірка доводів скарги щодо дій / бездіяльності цієї особи, так і відсутність інформації щодо особи, яка, на думку Компанії скаржника має усунути допущене порушення (порушене право заявника). 
При цьому суд відзначає, що Компанія у скарзі не вказала ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження, вимогу про що містить ст. 340 ГПК України, що унеможливлює перевірку наведених нею у скарзі доводів, в той час як ч. 1 ст. 13 ГПК України визначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).
За наведених підстав колегія суддів вважає, що Компанія не довела невжиття державним виконавцем Відділу (із зазначенням імені конкретного виконавця) заходів з розшуку та арешту нерухомого майна, належного боржникові; порушення державним виконавцем (із зазначенням імені конкретного виконавця) порядку та періодичності здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження, невжиття заходів з перевірки та встановлення джерел доходів боржника, не виставлення своєчасно державним виконавцем (із зазначенням імені конкретного виконавця) платіжних вимог на списання коштів із виявлених офіційно зареєстрованих за боржником рахунків у банківських установах; невжиття виконавцем (із зазначенням імені конкретного виконавця) заходів щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника. 
Крім того, заявлена Компанією у скарзі вимога зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання порядку та умов вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75081804 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 07.05.2024 по справі №925/164/24 із врахуванням норм та положень Закону, є абстрактною, оскільки у ній не зазначено конкретної дії / дій, до вчинення якої Компанія просить суд зобов`язати державного виконавця, імені якого Компанія також не зазначила. Водночас якщо певні дії в межах виконавчого провадження за Законом є лише правом державного виконавця, то саме він вирішує на власний розсуд чи вчиняти ці дії, в якій черговості і в які строки, а не суд і не стягувач у виконавчому провадженні вправі вирішувати ці питання. Крім того, саме по собі дотримання положень Закону (без визначення рішенням суду конкретного алгоритму дій у конкретному спорі), є загальним обов`язком державного виконавця, визначеним самим Законом і є очевидним.
Окремо колегія суддів відзначає, що Компанія просить зобов`язати державного виконавця усунути порушення у виконавчому провадженні №75081804, в той час як станом на момент розгляду скарги Компанії це провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4 постановою від 06.08.2025, і всі виконавчі дії щодо боржника вчиняються саме у зведеному провадженні (ст. 30 Закону) і спрямовуються на виконання всіх виконавчих документів, об`єднаних у такому провадженні, а не якогось окремого.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі №925/164/24 залишити без змін. 

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.04.2026. 

Головуючий суддя О.О. Євсіков 

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак