ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року	Львів	Справа № 140/10877/25 пров. № А/857/794/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року (суддя Костюкевич С.Ф., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ-1, ГУПФ-2 відповідно), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-2 від 12.09.2025 №907640816084 (далі Рішення) щодо відмови в переведенні з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України від 14.10.2014 № 1697-VIІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VIІ), на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ); 
зобов`язати перевести з пенсії призначеної за вислугу років на підставі Закону № 1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХІІ, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 21.11.2022 № 270 (далі Довідка).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним Рішення щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону № 1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-XII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці. Зобов`язано ГУПФ з 05.09.2025 перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону № 1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці. В задоволенні решти вимог відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі
В доводах апеляційної скарги вказує, що відсутні правові підстави для переведення позивача на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХII, оскільки заява про призначення пенсії по інвалідності подається через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій. Також зазначає, що надана позивачем Довідка не відповідає «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45) та складена неналежним органом.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону № 1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України № 2262-XII.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 з 28.08.2009 перебуває на обліку в ГУПФ-1 та отримує пенсію за вислугу років за його заявою на підставі Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII).
05.09.2025 звернувся до ГУПФ-1 із заявою про переведення його із пенсії призначеної за Законом № 1789-XII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХІІ, долучивши до неї копії наказу про звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу частини, Довідку про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою, на якій позивач проходив військову службу, також довідку МСЕК № 0942510 в якій ОСОБА_1 було встановлено довічно третю групу інвалідності пов`язаною з виконанням обов`язку військової служби.
Рішенням позивачу відмовлено в переході на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначено що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За змістом статті 50-1 Закону № 1789-XII (чинного, на момент призначення пенсії позивачу) працівникам прокуратури, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. 
Аналогічна норма міститься і в частині одинадцятої статті 86 Закону України № 1697-VII, згідно з якою прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон № 2262-ХІІ.
Статтями 1, 2 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
За приписами статті 7 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
Статею 18 Закону № 2262-XII визначено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи. (стаття 19 Закону № 2262-XII).
Статтею 20 Закону №2262-ХІІ передбачено, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
Згідно пунктом «а» статті 21 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни І групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку). 
З огляду на наведені положення законодавства, особа, яка має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 1789-XII та на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, має право вибору одного із видів пенсії, зокрема пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Статтею 43 Закону № 2262-ХП передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною вісімнадцятою статті 43 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Наказом Генеральної прокуратури України від 12.09.2011 № 1302к підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону у зв`язку з звільненням з військової служби у запас за станом здоров`я та виходом на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону 1789-XII з 16.09.2011.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 08.09.2011 № 0942510, ОСОБА_1 було встановлено довічно третю групу інвалідності пов`язаною з виконанням обов`язку військової служби.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право як на пенсію за вислугу років за Законом №1789-XII, так і на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, а отже, має право на призначення пенсії по інвалідності, відповідно до приписів статті 18 Закону № 2262-ХІІ.
Як убачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1789-XII та звернувся до ГУПФ-1 із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХІІ. Право позивача на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ відповідачем не заперечується.
Разом з цим, Рішенням позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав того, що заява про призначення пенсії по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій.
Так, статтею 48 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.
Відповідно до статті 49 Закону № 2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.
Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.
Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.
Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.
«Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі Порядок № 3-1), регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».
Відповідно до пункту 2 Порядку № 3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.
Пунктом 3 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1789-XII. Предметом спору є не первинне призначення пенсії, а перехід на інший вид пенсійного забезпечення - пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Водночас, право на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ виникло у позивача ще на момент звільнення зі служби у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності. 
Пунктом 3 Порядку № 3-1 передбачено подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший безпосередньо до органу, що призначає пенсію. 
Отже, звернення позивача безпосередньо до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на інший вид пенсії відповідає пункту 3 Порядку № 3-1, а відсутність звернення до уповноваженого органу (структурного підрозділу) не є підставою для відмови у реалізації права позивача на перехід на пенсію по інвалідності за Законом № 2262-ХІІ.
До того ж, як правильно зауважено судом першої інстанції, після ліквідації інституту військових прокуратур, які перебували на утриманні Міністерства оборони України, та припинення в таких працівників прокуратури статусу військовослужбовців, у працівників військових прокуратур відсутній суб`єкт, який відповідав би критерію «уповноваженого органу за останнім місцем служби» у розумінні пункту 2 Порядку № 3-1. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки нормами Закону № 2262-ХІІ передбачена можливість призначення військовослужбовцям пенсії по інвалідності а позивач відповідає всім вимогам, необхідним для такого переведення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивача на пенсію по інвалідності.
Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 2 Порядку № 45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи). Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Своєю чергою, пунктом 3 Порядку № 45 унормовано, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком № 45.
Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, що може бути реалізовано або шляхом інформування територіального органу Пенсійного фонду України: органами влади (у спосіб, визначений пунктами 1- 3 Порядку № 45) або шляхом безпосереднього звернення пенсіонера з відповідною заявою та доданими до неї документами.
Водночас Суд зазначає, що централізований механізм повідомлень та інформувань територіального органу Пенсійного фонду України органами влади є основним способом реалізації права на перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який має бути здійснено автоматично, без додаткового звернення пенсіонера та подання ним довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку його пенсії.
Проте коли в централізованому порядку таку довідку не буде подано до органів, що здійснюють перерахунок пенсії, а пенсіонерові в її видачі відповідним державним органом буде відмовлено, останній не матиме змоги реалізувати своє право на перерахунок, визначене статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки до моменту отримання належної довідки від пенсіонера чи належного державного органу в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26 липня 2023 року у справі № 380/16010/21, від 17 жовтня 2023 року у справі №380/657/22, від 14 листопада 2023 року у справі №380/2246/22, від 28 листопада 2023 року у справі №160/12994/22, від 17 січня 2024 року у справі №420/437/21 та від 04 квітня 2024 року у справі № 380/859/23.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює і Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №3-1).
Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно із пунктом 24 цього Порядку про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.
Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Отже, у зв`язку зі збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій проводиться пенсійним органом: автоматично після отримання шляхом реалізації централізованого механізму повідомлень від органів влади про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії (такий перерахунок може бути здійснено без додаткового звернення пенсіонера та подання ним довідки) або за заявою пенсіонера, яка подається ним самостійно разом із відповідною довідкою про розмір грошового забезпечення.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 січня 2024 року у справі № 640/17597/20.
У спірних правовідносинах, позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури та звернувся до ГУПФ-1 із заявою про перерахунок пенсії на підставі Довідки, виданою Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою, на якій проходив військову службу.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-ХII з урахуванням розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
При цьому, необґрунтованими є покликання відповідача на те, що позивач не має права на перерахунок пенсії на підставі Довідки, оскільки така видана неналежним органом, а органом, уповноваженим видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій осіб, звільнених з військової служби є відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 грудня 2023 року у справі № 320/5213/19, від 22 листопада 2024 року у справі № 380/9113/23, від 22 січня 2025 року у справі № 380/17603/23, від 19 лютого 2025 року у справі № 200/4272/24, від 25 листопада 2025 року у справі № 380/23724/24, адже спірні правовідносини не є подібними.
Відповідно до норм частини п`ятої статті 242, пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС врахування судами висновків Верховного Суду щодо застосування норм права можливе лише у подібних правовідносинах. При цьому варто мати на увазі, що визначаючи зміст поняття «подібність правовідносин», Велика Палата Верховного Суду у пункті 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16, пункті 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/7 та пункті 40 постанови від 25 квітня 2018 року у справі №910/24257/16 виходила з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Зокрема, у справі № 380/23724/24 суди встановили, що наказом Міністра оборони України позивача, капітана юстиції, юрисконсульта 70 центру інженерного забезпечення, увільнено від займаної посади із залишенням на військовій службі та за його згодою відряджено до Генеральної прокуратури України.
У справі що розглядається, позивач з серпня 1994 року проходив військову службу в органах Військової прокуратури Генеральної прокуратури України, при цьому не був відряджений до інших органів державної влади.
Таким чином, правовий статус позивача у цій справі та наведених вище справах не є тотожним, відповідно, різним є і правове регулювання пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової прокуратури та військовослужбовців, відряджених до інших органів державної влади та у подальшому звільнених з військової служби. 
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції визнав протиправним Рішення щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону № 1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-XII.
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ-1 з 28.08.2009 та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1789-XII.
Крім того, у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування Рішення, однак у резолютивній частині рішення слово «скасування» не зазначив.
За таких обставин, визнання Рішення протиправним без його скасування не забезпечує ефективного поновлення порушених прав позивача, оскільки спірне Рішення суб`єкта владних повноважень формально продовжує існувати та породжувати правові наслідки.
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 зазначив, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбачених законом.
Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача та узгодження резолютивної частини рішення з мотивувальною, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в його резолютивній частині.
В решті рішення суду необхідно залишити без змін, так як доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року змінити, виклавши абзаци другий-третій резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:
«Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 12.09.2025 № 907640816084 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», на пенсію по інвалідності на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 21.11.2022 № 270.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області з 05.09.2025 перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», на пенсію по інвалідності на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 21.11.2022 № 270.».
В решті Волинського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич