Справа № 932/1979/26 
Провадження № 1-кп/932/412/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025042110002619 від 11 листопада 2025 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу проходив на посаді гранатометника 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.4 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 25 вересня 2025 року, у другій половині дня, але не пізніше 19:59 год., знаходився у м. Павлоград Дніпропетровської області разом з ОСОБА_7 , де у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.
Негайно реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, переслідуючи мету наживи, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 надала добровільно останньому свій мобільний телефон з відкритим доступом до інтернет-банкінгу «Privat24» для того, щоб він повідомив IBAN належного їй банківського рахунку, при цьому ОСОБА_6 , не маючи дозволу на вхід у вказаний інтернет-банкінг та використання і розпорядження даними, що в ньому знаходяться і грошовими коштами, які були на рахунках потерпілої ОСОБА_7 , таємно, без дозволу та відома потерпілої ОСОБА_7 , підключив обліковий запис інтернет-банкінгу останньої до свого мобільного телефону, після чого повернув потерпілій ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон, тим самим отримав доступ до КБ «Приват Банк» банківського рахунку останньої № НОМЕР_2 . 
В подальшому, ОСОБА_6 , 25 вересня 2025 року, у другій половині дня, але не пізніше 19:59 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Ябко», розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 40, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи ціль на незаконне збагачення та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи особистий мобільний телефон (більш детальні данні вказаного мобільного телефону в ході розслідування не встановлено), діючи умисно, використовуючи мобільний додаток «Privat24» з обліковим записом інтернет-банкінгу потерпілої ОСОБА_7 , до якого ОСОБА_6 незаконно отримав вільний доступ, здійснив несанкціонований вхід до особистого кабінету останньої без її дозволу, в результаті чого несанкціоновано втрутився до автоматизованої системи інтернет-банкінгу «Privat24», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» с інформаційною (автоматизованою) системою, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме належних грошових коштів потерпілої ОСОБА_7 , які були на банківському рахунку останньої АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , при цьому ОСОБА_6 було достовірно відомо про наявність грошових коштів на належному потерпілій ОСОБА_7 банківському рахунку, однією транзакцією з вищевказаного банківського рахунку через онлайн термінал здійснив операцію щодо онлайн покупки мобільного телефону марки «IPhone 14 Pro» (IMEI: НОМЕР_3 ), вартістю 27420 грн. Таким чином, ОСОБА_6 , викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, до кінця, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 27420 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень за цим вироком визнав у повному обсязі та пояснив, що 25 вересня 2025 року у другій половині дня він знаходився у транзитному пункті, де також перебувала ОСОБА_7 , яка була евакуйована із зони бойових дій і їй було важко пересуватися, у зв`язку з чим він разом з волонтерською організацією допомагав їй оформлювати документи, у т.ч. в установі банку обміняти пошкоджені (обгорілі) грошові купюри у загальній сумі приблизно 125 тис. грн. Також на її прохання він здійснював для неї покупки, при цьому розраховувався за допомогою банківського додатку «Приват24» у її смартфоні, у зв`язку з чим він мав доступ до цієї інформації. Потім він зайшов до банківського додатку «Приват24» на її телефоні і прив`язав його до свого номеру телефону з метою заволодіння грошима. У цей же день він у магазині «Ябко» придбав смартфон «IPhone 14 Pro» за 27420 грн., розрахувавшись грошима з додатку «Приват24» ОСОБА_7 . У подальшому даний телефон був у нього вилучений під час проведення обшуку. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. У скоєному щиро розкаявся та просив не позбавляти його волі, так як він бажає повернутися до продовження проходження військової служби до ЗСУ.
Потерпіла ОСОБА_7 до суду надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Повідомила, що зі своїми правами та обов`язками потерпілого ознайомлена, давати показання у суді не бажає. Одночасно зазначила, що вона є особою похилого віку, а ОСОБА_6 позбавив її останніх коштів на життя, у зв`язку з чим вона вимушена була жебракувати. ОСОБА_6 бачив, що вона є особою похилого віку та відноситься до незахищеної категорії громадян. До цього часу матеріальний збиток їй не відшкодований. Просила призначити ОСОБА_6 максимально суворе покарання.
Окрім визнання свої провини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, провина обвинуваченого ОСОБА_6 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 листопада 2025 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_6 (на фото № 3, за формою обличчя, розміром та кольором очей, розміром носу та вух, формою брів) як особу, що 29 вересня 2025 року допомагав їй евакуюватися та під приводом допомоги отримав від неї доступ до її банківської карти та додатку «Приват24».
Протоколом огляду від 28 листопада 2025 року, яким зафіксовано результати огляду відеофайлу запису камери внутрішнього відеоспостереження магазину «Ябко», розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 40, в присутності потерпілої ОСОБА_7 . З відтвореного відеофайлу встановлено, що 25 вересня 2025 року о 19:58 год. ОСОБА_6 зайшов до вказаного магазину, після чого розглядав мобільний телефон та о 19:59 год. здійснив оплату за придбаний мобільний телефон за допомогою свого мобільного телефону. Потерпіла ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_6 за сукупністю зовнішніх ознак та за татуюваннями.
Протоколом обшуку від 26 грудня 2025 року, в ході якого було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_6 , та вилучено мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro» (IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ), із сім-картами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , та коробку від мобільного телефону з магазину «Ябко». 
Протоколом огляду від 10 лютого 2026 року, яким зафіксовано результати огляду інформації на оптичному носії, отриманому від АТ КБ «ПриватБанк», а саме скановані зображення: паспорту громадянина України та РНОКПП на ім`я ОСОБА_7 ; заяви, анкети про надання послуг АТ КБ «ПриватБанк»; інформації про рух коштів по рахунку на ім`я ОСОБА_7 , з якого вбачається, що 26 вересня 2025 року о 19:52 год. з її рахунку була здійснена купівля товару в магазині «Ябко» (м. Дніпро) на суму 27420 грн.
Суд вважає вищеописані досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості. 
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що події кримінальних правопорушень мали місце, провина обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних правопорушень повністю доведена.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за даним вироком і кваліфікує його дії:
- за ч.1 ст. 361 КК України, так як він умисно вчинив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем;
- за ч.4 ст. 185 КК України, так як він умисно, таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
ОСОБА_6 раніше не судимий; під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем проходження військової служби характеризується негативно; у скоєному щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд вважає щире каяття у скоєному.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 361 КК України покарання у виді обмеження волі, за вчинення кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України, і приходячи до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, висновку органу пробації, а також позиції потерпілої щодо негативних наслідків для неї вчиненим кримінальним правопорушенням та прохання призначення обвинуваченому суворого покарання, не можливо без ізоляції від суспільства і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, у т.ч. запобіганню підриву у суспільстві позитивного авторитету військовослужбовців Збройних Сил України через ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що також підриває боєздатність ЗСУ в цілому.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, та застосувати положення ст. 96-2 КК України стосовно мобільного телефону марки «IPhone 14 Pro» (IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ), із сім-картами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , та коробку від мобільного телефону з магазину «Ябко».
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили слід залишити існуючий - тримання під вартою в умовах гауптвахти.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395, 615 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Його ж визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити існуючий – тримання під вартою в умовах гауптвахти.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання з 29 грудня 2025 року.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 29 грудня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18 травня 2017 року.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ по справі – мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro» (IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ), із сім-картами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , та коробку від мобільного телефону з магазину «Ябко», які поміщені до спецпакету PSP2346181 та зберігаються у РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, - конфіскувати в дохід держави відповідно до ст. 96-2 КК України, знявши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 12 січня 2026 року (справа № 203/8904/25, провадження № 1-кс/0203/256/2026).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя