Заводський районний суд м. Запоріжжя 
вул. Мирослава Симчича 65, м. Запоріжжя, 69106, тел.099-55-49-125 , inbox@zv.zp.court.gov.ua

Справа № 332/1219/25
Провадження №: 1-кп/332/148/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 р.	м. Запоріжжя	

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2024 за № 12024175460000018,відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.02.2005 Малинівським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився умовно-достроково 02.08.2007 відповідно до ст. 81 КК України на підставі постанови Краснолуцького міського суду Луганської області від 25.07.2007. Невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 25 днів;
12.08.2008 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. 07.10.2008 ухвалою Миколаївського обласного суду вирок змінено та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років;
11.07.2011 Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинено покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.08.2008 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна;
17.07.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років. Звільнився 02.12.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання;
02.05.2024 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.01.2024, приблизно о 07 годині 22 хвилини, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжі (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 , шляхом довільного набору цифр здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 . 
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_5 , попередньо представившись братом її чоловіка, з метою введення в оману останньої повідомив ОСОБА_5 завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності у грошових коштах, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти в сумі 2 000 гривень.
Під час подальшої розмови ОСОБА_4 , дізнавшись про намір потерпілої ОСОБА_5 здійснити безготівковий перерахунок грошових коштів, з метою отримання якомога більшої суми незаконного прибутку в ході вчинення шахрайських дій та ускладнення виявлення останньою справжніх його злочинних спонукань, у той же час та у тому ж місці прийняв рішення здійснювати заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 частинами та у різний, проте відносно короткий проміжок часу. 
Надалі 22.01.2024, приблизно о 07 годині 24 хвилини, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 надіслав на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , текстове повідомлення із зазначенням номеру банківської карти, а саме НОМЕР_3 , яка емітована акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі: АТ «ТАСКОМБАНК») та яка була заздалегідь заготовлена ОСОБА_4 для вчинення шахрайських дій та фактично перебувала у його користуванні. У свою чергу, потерпіла ОСОБА_5 , будучи введеною ОСОБА_4 в оману та впевненою, що розмовляла з братом свого чоловіка, 22.01.2024 , о 07 годині 28 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Ощад 24/7», встановленого на її мобільному телефоні, з належної їй банківської карти НОМЕР_4 , яка емітована в акціонерному товаристві «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (надалі - АТ «ОЩАДБАНК»), здійснила безготівковий переказ грошових коштів у сумі 2 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_3 , яка емітована в АТ «ТАСКОМБАНК».
У подальшому, 22.01.2024, приблизно о 07 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжі (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 повторно надіслав на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , текстове повідомлення, в якому були зазначені номер банківської карти, а саме: НОМЕР_3 , та завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах у сумі 1 000 гривень. У свою чергу, потерпіла ОСОБА_5 , будучи заздалегідь введеною ОСОБА_4 в оману та впевненою, що раніше розмовляла по телефону з братом свого чоловіка, а також в тому, що адресантом вищевказаного текстового повідомлення є та ж саме особа (брат чоловіка), 22.01.2024 07 годині 38 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Ощад 24/7», встановленого на її мобільному телефоні, з належної їй банківської карти НОМЕР_4 , яка емітована АТ «ОЩАДБАНК», здійснила безготівковий переказ грошових коштів у сумі 1 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_3 , яка емітована в АТ «ТАСКОМБАНК».
У подальшому, 22.01.2024, приблизно о 08 годині 36 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжі (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 повторно надіслав на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , текстове повідомлення із зазначенням завідомо неправдивих відомостей щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах у сумі 3 000 гривень. У свою чергу, потерпіла ОСОБА_5 , будучи заздалегідь введеною ОСОБА_4 в оману та впевненою, що раніше розмовляла по телефону з братом свого чоловіка, а також в тому, що адресантом вищевказаного та попереднього текстових повідомлень є та ж сама особа (брат чоловіка), 22.01.2024 о 08 годині 41 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Ощад 24/7», встановленого на її мобільному телефоні, з належної їй банківської карти НОМЕР_4 , яка емітована в АТ «ОЩАДБАНК», здійснила безготівковий переказ грошових коштів у сумі 3 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_3 , яка емітована в АТ «ТАСКОМБАНК».
Таким чином, у результаті вчинення шахрайських дій ОСОБА_4 шляхом обману заволодів належними потерпілій ОСОБА_5 грошовими коштами на загальну суму 6 000 гривень, якими 22.01.2024 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній маеріальну шкоду на вищевказану суму. 
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.02.2024, приблизно о 10 годині 46 хвилин, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 шляхом довільного набору цифр здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_6 ..
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_6 , попередньо представившись його знайомим на ім`я ОСОБА_7 , з метою введення в оману останнього, повідомив ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в грошових коштах, які знадобляться йому для лікування, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти в сумі 2 000 гривень на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_7 , яка емітована акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (надалі АТ «А-БАНК»), яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 .
Під час подальших розмов ОСОБА_4 , дізнавшись про намір потерпілого ОСОБА_6 здійснити безготівковий перерахунок грошових коштів, з метою отримання якомога більшої суми незаконного прибутку в ході вчинення шахрайських дій та ускладнення виявлення останнім справжніх його злочинних спонукань, у той же час та у тому ж місці прийняв рішення здійснювати заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 частинами та у різний, проте відносно короткий проміжок часу. У подальшому, 22.02.2024 об 11 годині 10 хвилин, потерпілим ОСОБА_6 за допомогою терміналу самообслуговування було здійснено безготівковий переказ належних йому грошових коштів у сумі 2 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з вищевказаним номером, яка емітована АТ «А-БАНК».
У подальшому, 22.02.2024, приблизно об 11 годині 31 хвилині, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 повторно здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_6 ..
Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході чергової телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_6 з метою введення останнього в оману повідомив йому завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться йому для лікування, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти в сумі 2 500 гривень на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_7 , яка емітована АТ «А-БАНК», яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 .
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що розмовляв зі своїм знайомим, 22.02.2024 об 11 годині 49 хвилин, за допомогою терміналу самообслуговування здійснив безготівковий переказ належних йому грошових коштів у сумі 2500 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з вищевказаним номером, яка емітована АТ «А-БАНК».
У подальшому, 23.02.2024, приблизно об 11 годині 32 хвилини, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 повторно здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_6 ..
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході чергових телефонних розмов з потерпілим ОСОБА_6 з метою введення останнього в оману повідомив йому завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться йому для лікування, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти в сумі 1000 гривень на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_7 , яка емітована АТ «А-БАНК», яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 .
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що розмовляв зі своїм знайомим, 23.02.2024 о 12 годині 43 хвилини, за допомогою терміналу самообслуговування здійснив безготівковий переказ належних йому грошових коштів у сумі 1 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з вищевказаним номером, яка емітована АТ «А-БАНК».
У подальшому, 24.02.2024, приблизно об 11 годині 17 хвилини, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 повторно здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_6 ..
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході подальших телефонних розмов з потерпілим ОСОБА_6 , з метою введення останнього в оману повідомив йому, у тому числі, завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться йому для лікування, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти в сумі 3 000 гривень на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_7 , яка емітована в АТ «А-БАНК» та яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що розмовляв зі своїм знайомим, 24.02.2024 о 16 годині 56 хвилин, за допомогою терміналу самообслуговування здійснив безготівковий переказ належних йому грошових коштів у сумі 3 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з вищевказаним номером, яка емітована в АТ «А-БАНК».
У подальшому, 25.02.2024, приблизно об 15 годині 23 хвилини, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці в районі вулиці Павлокічкаської (колишня назва: вул. Орджонікідзе) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім- картою з абонентським номером НОМЕР_5 надіслав на мобільний телефон із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , текстове повідомлення, в якому містилися, у тому числі завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знаходяться ОСОБА_4 для лікування, та прохання перерахувати грошові кошти в сумі 1 200 гривень на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_7 , яка емітована АТ «А-БАНКУ», яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що вказане текстове повідомлення надіслане його знайомим, 25.02.2024 о 15 годині 21 хвилині, за допомогою терміналу самообслуговування здійснив безготівковий переказ належних йому грошових коштів у сумі 1 200 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з вищевказаним номером, яка емітована АТ «А-БАНК».
Таким чином, у результаті вчинення шахрайських дій ОСОБА_4 шляхом обману заволодів належними потерпілому ОСОБА_6 грошовими коштами на загальну суму 9700 гривень, якими у період з 22.02.2024 по 25.02.2024 розпорядися на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму. 
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.03.2024, приблизно о 16 годині 15 хвилин, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), ) за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 , шляхом довільного набору цифр, здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , який належить потерпілому ОСОБА_8 .. 
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_9 , попередньо представившись його знайомим, з метою введення в оману останнього, повідомив ОСОБА_9 завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в грошових коштах через скрутне матеріальне становище, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (надалі - АТ «А-БАНК»), яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 .. Під час подальшої розмови ОСОБА_4 , дізнавшись про намір потерпілого ОСОБА_9 здійснити безготівковий перерахунок грошових коштів, з метою отримання якомога більшої суми незаконного прибутку у ході вчинення шахрайських дій та ускладнення виявлення останнім справжніх його злочинних спонукань, у той же час та у тому ж місці прийняв рішення здійснювати заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 частинами та у різний, проте відносно короткий проміжок часу. 
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що розмовляв зі своїм знайомим, 07.03.2024 о 16 годині 21 хвилині, за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на його мобільному телефоні, з належної йому банківської карти НОМЕР_10 , яка емітована акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») здійснив безготівковий переказ грошових коштів у сумі 3 200 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК».
У подальшому, 07.03.2024, у період з 16 години 22 хвилини до 16 години 39 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 повторно здійснив телефонні дзвінки на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , під час яких, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою введення потерпілого ОСОБА_9 в оману, повідомив йому завідомо неправдиві відомості, щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться йому для різних життєвих потреб, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК» та яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 , будучи раніше введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що розмовляв зі своїм знайомим, 07.03.2024 о 16 годині 52 хвилини, за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на його мобільному телефоні, з належної йому банківської карти НОМЕР_10 , яка емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснив безготівковий переказ грошових коштів у сумі 1 400 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована АТ «А-БАНК».
У подальшому, 07.03.2024, приблизно о 21 годині 05 хвилини, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 надіслав на мобільний телефон із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , текстове повідомлення, в якому містилися, у тому числі, завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться ОСОБА_4 для особистих потреб, та прохання перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК», яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 , будучи заздалегідь введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що раніше того ж дня розмовляв по телефону саме зі своїм знайомим, а також в тому, що адресантом даного текстового повідомлення є та ж сама особа (знайомий потерпілого ОСОБА_9 ), 07.03.2024 о 21 годині 07 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на його мобільному телефоні, з належної йому банківської карти НОМЕР_10 , яка емітована в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснив безготівковий переказ грошових коштів у сумі 1 000 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована АТ «А-БАНК». 
У подальшому, 08.03.2024, у період приблизно з 09 години 09 хвилин до 09 години 35 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), ) за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 повторно здійснив телефонні дзвінки на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , під час яких, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою введення потерпілого ОСОБА_9 в оману, повідомив йому завідомо неправдиві відомості, щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться йому для різних життєвих потреб, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК» та яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 , будучи раніше введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що розмовляє саме зі своїм знайомим, 08.03.2024 о 09 годині 39 хвилин, , за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на його мобільному телефоні, з належної йому банківської карти НОМЕР_10 , яка емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснив безготівковий переказ грошових коштів у сумі 3 500 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована АТ «А-БАНК».
У подальшому, 08.03.2024, у період приблизно з 09 години 38 хвилин до 10 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 надіслав низку текстових повідомлень на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_8 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , в яких містилися, у тому числі, завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в додаткових грошових коштах, які знадобляться ОСОБА_4 для особистих потреб, та прохання перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК», яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 , будучи заздалегідь введеним ОСОБА_4 в оману та впевненим, що раніше того ж дня та напередодні розмовляв по телефону саме зі своїм знайомим, а також в тому, що адресантом даних текстових повідомлень є та ж саме особа (знайомий потерпілого ОСОБА_9 ), 08.03.2024 о 10 годині 47 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на його мобільному телефоні, з належної йому банківської карти НОМЕР_10 , яка емітована в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснив безготівковий переказ грошових коштів у сумі 1 300 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК».
Таким чином, у результаті вчинення шахрайських дій ОСОБА_4 шляхом обману заволодів належними потерпілому ОСОБА_9 грошовими коштами на загальну суму 10 400 гривень, якими у період з 08.03.2024 по 17.0-3.2024 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. 
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.04.2024, приблизно о 17 годині 16 хвилин, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 187 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись в районі вулиці Мирослава Симчича (колишня назва: вул. Лізи Чайкіної) на території Заводського району м. Запоріжжя (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_11 , шляхом довільного набору цифр, здійснив телефонний дзвінок на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_12 , який належить потерпілій ОСОБА_10 ..
Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_10 , попередньо представившись її знайомим на ім`я ОСОБА_7 , з метою введення в оману останньої, повідомив ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в грошових коштах, які знадобляться йому для лікування, після чого під даним приводом попросив перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (надалі - АТ «А-БАНК»), яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 . Під час подальшої розмови ОСОБА_4 , дізнавшись про намір потерпілої ОСОБА_10 здійснити безготівковий перерахунок грошових коштів, з метою отримання якомога більшої суми незаконного прибутку в ході вчинення шахрайських дій та ускладнення виявлення останньою справжніх його злочинних спонукань, у той же час та у тому ж місці прийняв рішення здійснювати заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 частинами тау різний, проте відносно короткий проміжок часу.
У свою чергу, потерпіла ОСОБА_10 , будучи введеною ОСОБА_4 в оману та впевненою, що розмовляла зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 , 20.04.2024 о 17 годині 19 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на її мобільному телефоні, з належної їй банківської карти НОМЕР_13 , яка емітована акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), здійснила безготівковий переказ грошових коштів у сумі 1 005 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК». 
У подальшому, 20.04.2024, у період приблизно з 17 години 29 хвилин до 17 години 53 хвилини, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену ним мету та єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 186 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись на АДРЕСА_2 (більш точна адреса під час досудового розслідування не встановлена), за допомогою належного йому мобільного телефону із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_11 надіслав низку текстових повідомлень на мобільний телефон із встановленою в ньому сім-картою з абонентським номером НОМЕР_12 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , в яких містилися, у тому числі, завідомо неправдиві відомості щодо термінової необхідності в грошових коштах, які знадобляться йому для лікування, та прохання перерахувати грошові кошти на заздалегідь заготовлену для цього банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована АТ «А-БАНК» та яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_4 ..
У свою чергу, потерпіла ОСОБА_10 , будучи заздалегідь введеною ОСОБА_4 в оману та впевненою, що раніше того ж дня розмовляла по телефону саме зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 , а також в тому, що адресантом даних текстових повідомлень є та ж сама особа (знайомий на ім`я ОСОБА_7 ) 20.04.2024 о 17 годині 59 хвилин, за допомогою мобільного додатку «Приват24», встановленого на її мобільному телефоні, з належної їй банківської карти НОМЕР_13 , яка емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснила безготівковий переказ грошових коштів у сумі 7 200 гривень на заздалегідь визначену ОСОБА_4 банківську карту з номером НОМЕР_9 , яка емітована в АТ «А-БАНК». 
Таким чином, у результаті вчинення шахрайських дій ОСОБА_4 шляхом обману заволодів належними потерпілій ОСОБА_10 грошовими коштами на загальну суму 8205 гривень, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті. 
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин заволодів чужим майном шляхом обману потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . У всіх випадках він використовував спосіб, при якому набирав довільний набір цифр, перевіряв в застосунку Viber, чи вказане за даним номером ім`я абонента, а потім дзвонив, звертався до особи на ім`я. Коли ця особа ніби впізнавала в ОСОБА_4 свого знайомого, то обвинувачений, підтримуючи цю оману, звертався до особи з проханням надати кошти. При цьому приводом для звернення за допомогою обвинувачений зазначав перебування у лікарні, необхідність коштів для проведення операції. У подальшому, коли особа погоджувалася допомогти, ОСОБА_4 за допомогою СМС-повідомлень надсилав номер карти, на яку необхідно перерахувати кошти. У подальшому спілкування з особами (потерпілими) здійснював через смс-повідомлення для того, щоб потерпілий не міг за голосом обвинуваченого викрити його. ОСОБА_4 зазначив, що банківські картки, на які перераховувалися кошти, належали його знайомим, які надали вказані картки в користування обвинуваченому. Після отримання коштів на банківську картку обвинувачений знімав готівку з банкомата чи в магазині, що знаходяться на території Заводського району м. Запоріжжя. Обвинувачений додав, що вчинив кримінальне правопорушення через його залежність до гри в казино. ОСОБА_4 зазначив, що змінив своє життя, наразі проживає з цивільною дружиною у місті Дніпрі. Щиро кається, шкодує про скоєне, буде намагатися повернути потерпілим кошти. 
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд провадження за їх відсутності, просили призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою інших учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку він буде позбавлений можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину.
Дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений є раніше неодноразово судомою особою, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не значиться, перебуває на обліку Олександрівського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби не призивався, неодружений, офіційно не працевлаштований. 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, яке виразилось у виказанні жалю з приводу вчиненого та осуді своєї поведінки. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України визнає рецидив злочинів. 
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання, оскільки таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого не сприятиме виправленню обвинуваченого, а також може створити у нього та інших осіб схильність до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, хибне уявлення про безкарність за вчинення кримінальних правопорушень проти громадської безпеки та не буде запобігати вчиненню особою нових кримінальних правопорушень.
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення вол в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Зазначене покарання суд вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі №760/26543/17 зазначено про те, що у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.
Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 (ЄУН: 332/2337/24, провадження № 1-кп/332/346/24) ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 03.06.2024. 
З матеріалів кримінального провадження слідує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив у період з січня по квітень 2024 року, тобто до ухвалення вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024. 
Таким чином, в даному випадку вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2024 року необхідно виконувати самостійно у зв`язку з чим під час призначення остаточного покарання у цьому кримінальному провадженні не підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України. 
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України не застосовувались.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, у розмірі 6000 грн.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, у розмірі 9700 грн.
Потерпілою ОСОБА_10 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, у розмірі 8205 грн.
При вирішенні заявлених потерпілими цивільних позовів суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обвинувачений ОСОБА_4 цивільні позови потерпілих визнав повністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Отже, заявлені потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 цивільні позови щодо стягнення з ОСОБА_4 спричиненої матеріальної шкоди підлягають задоволенню у зв`язку з його обґрунтованістю та безпосереднім визнанням обвинуваченим.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні від 24.12.2025 № СЕ-19/108-24/25431-ФП у розмірі 2387,70 гривень, від 11.12.2024 № СЕ-19/108-24/21619-ФП у розмірі 3979,50 гривень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, ч. 2 ст. 190 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2024 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з подальшим звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно. 
Цивільний позов потерпілої  ОСОБА_5 задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок. 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 9700 (дев`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок. 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 8205 (вісім тисяч двісті п`ять) гривень 00 копійок. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи:
-від 24.12.2025 № СЕ-19/108-24/25431-ФП у розмірі 2387,70 гривень;
-від 11.12.2024 № СЕ-19/108-24/21619-ФП у розмірі 3979,50 гривень.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
- банківську карту АТ «А-БАНК» з номером НОМЕР_9 , банківську карту АТ «А-БАНК» з номером НОМЕР_7 , які упаковано до паперового конверту та знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 120240462300000082 від 26.02.2024, залишити у матеріалах кримінального провадження; 
- оригінали документів матеріалів кримінального провадження №12022087130000190 від 02.10.2022, а саме: 
1) клопотання про проведення обшуку від 08.05.2024, з печаткою: Ленінський районний суд м. Запоріжжя, вх. №15974/24 від 09/05/24 на 5 арк.; 
2) ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_11 від 09.05.2024 (справа № 334/5328/22, провадження № 1-кс/334/1140/24) на 3 арк.; 
3) протокол обшуку від 21.05.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , на 4 арк. та додаток до нього у вигляді флеш-накопичувача Micro SD об?ємом пам?яті 8 Gb.з відеозаписом проведення обшуку; 
4) постанову про визнання та залучення речових доказів до кримінального провадження від 21.05.2024 щодо майна, вилученого за адресою: АДРЕСА_3 , на 3 арк.; 
5) квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 39285, а саме майна, вилученого за адресою: АДРЕСА_3 , на 1 арк.; 
6) клопотання про арешт майна, вилученого за адресою: АДРЕСА_3 , на 6 арк.; 
7) ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_11 від 23.05.2024 (справа № 334/5328/22, провадження № 1-кс/334/1255/24) на 3 арк.; 
8) доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40-1 КПК України від 22.05.2024 № 6379/50-2024 на 2 арк.; 
9) матеріали виконаного доручення у вигляді супровідного листа від 07.06.2024 №7123/50/01-2024 на 1 арк. та рапорту на 2 арк., що знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 120240462300000082 від 26.02.2024, залишити у матеріалах кримінального провадження; 
-- мобільний телефон марки «Samsung», моделі «GT-E 1080W», IMEI: НОМЕР_14 , в корпусі чорного та сірого кольорів, без акумуляторної батареї та без задньої кришки корпусу, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «Samsung», моделі «М1», IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , в корпусі сірого та червоного кольорів та без задньої кришки корпусу, який упаковано до прозорого полімерного пакету; мобільний телефон марки «Nokia», моделі «105», IMEI: НОМЕР_17 , в корпусі чорного кольору, без акумуляторної батареї та без задньої кришки корпусу, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «Nokia», моделі «300», ІМЕІ: НОМЕР_18 в корпусі золотистого кольору, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «Keneksi», моделі «S-9», IMEI 1: НОМЕР_19 , IMEI 2: НОМЕР_20 , в корпусі сірого та білого кольорів, без акумуляторної батареї та без задньої кришки корпусу, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «Motorola», моделі «V3m», ідентифікаційний номер: G1 127GG1B3, серійний номер S/W: 24.2_00.43.00R, IMEI відсутній, в корпусі сірого кольору, без акумуляторної батареї, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «LG», моделі «D 724», IMEI 1: НОМЕР_21 , IMEI 2: НОМЕР_22 , в корпусі білого кольору без акумуляторної батареї, який упаковано до прозорого полімерного пакету; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А7», IMЕI відсутній, в корпусі блакитного та чорного кольорів, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «Blackview», моделі «BV 6600», IMEI відсутній, в корпусі чорного та сірого кольорів, без акумуляторної батареї, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Nokia», моделі «6700», із частинами телефону марки «Jincen», моделі «JС-6700», IMEI 1: НОМЕР_23 , IMEI 2: НОМЕР_24 , без акумуляторної батареї та без задньої кришки корпусу, який упаковано до прозорого полімерного пакету, мобільний телефон марки «Nokia», моделі «6120 С-1», IMEI: НОМЕР_25 , в корпусі чорного та сірого кольорів, без акумуляторної батареї та без задньої кришки корпусу, який упаковано до прозорого полімерного пакету, конфіскувати;
- ідентифікаційну пластикову картку стартового пакету мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_26 , яку упаковано до прозорого полімерного пакету, знищити. 

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя        ОСОБА_1