Справа № 297/3950/25

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року  м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді        ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора  ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071060000471 від 26.10.2025 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арсеньев, Приморського краю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого, раніше не судимого,

 
за ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:

У невстановлену досудовим розслідуванням точну дату і час, в порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, ОСОБА_4 отримав від свого батька у подарунок металевий ніж. Після чого, незаконно зберігав при собі для власного використання без мети збуту.
26 жовтня 2025 року близько 19 години 13 хвилин ОСОБА_4 під час перетину кордону України через КПП «Лужанка», яке знаходиться за адресою: с. Астей, вул. Дружби Народів, 108, Берегівського району, Закарпатської області, діючи з прямим умислом, перевозив вищевказаний металевий ніж на автомобілі марки «SKODA» моделі FABIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, де вищевказаний транспортний засіб було перевірено працівниками прикордонної служби на пункті пропуску «Лужанка» та в подальшому у вищезазначеному автомобілі, а саме в багажному відсіку в картонній коробці, було виявлено та вилучено ніж з металічною рукояткою, з пластиковою вставкою чорного кольору, з лезом довжиною 16 см, шириною 3,5 см, з маркуванням «ПКМООР» та наявним серійним номером Г5699, який знаходився в шкіряному чохлі коричневого кольору, та який згідно висновку експерта №СЕ-19/107-25/12978-ХЗ від 03.11.2025 року відноситься до категорії клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений промисловим способом.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що дійсно під час перетину державного кордону у нього в автомобілі було виявлено ніж, який він забрав разом з усіма речами при переїзді на проживання за кордон. Зазначивши, що вказаний ніж він отримав від свого батька, який був мисливцем. При цьому, уточнив, що не приховував вказаний ніж та не знав, що такий є холодною зброєю. У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень.
Отже, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України слід визнати його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого  ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). 
Згідно характеристики по місцю проживання, виданої головою ОСББ «Івана Кудрі 18», обвинувачений ОСОБА_4 за час проживання проявив себе як відповідальний та законослухняний мешканець, конфліктів із сусідами не має, бере участь у спільних питаннях ОСББ.
Відповідно до довідки №061/29/1-01/10160 від 26.11.2025 року обвинувачений ОСОБА_4 до КНП «КЛІНІЧНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ «ПСИХІАТРІЯ» за медичною допомогою не звертався.
На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вирішити долю речового доказу, а саме ножа, який просив вилучити та знищити.
Захисник ОСОБА_5 в судових дебатах не заперечив щодо призначення такого виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та погодився з позицією прокурора щодо долі речового доказу.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах погодився з позицією свого захисника.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, в якому щиро розкаявся, раніше не судимий, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України.
Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати за виконання експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі ЗАКАРПАТСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ в загальному розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: 
-ніж з металічною рукояткою, з пластиковою вставкою, чорного кольору, з лезом довжиною 16 см, шириною 3,5 см, з маркуванням «ПКМООР» та наявним серійним номером Г5699, який знаходиться в шкіряному чохлі коричневого кольору та упаковано в спец пакет НПУ №RIC2177423, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, слід знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії судового розгляду не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.
Викривач у кримінальному провадженні відсутній.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі ЗАКАРПАТСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ процесуальні витрати за виконання експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України в загальному розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: 
-ніж з металічною рукояткою, з пластиковою вставкою, чорного кольору, з лезом довжиною 16 см, шириною 3,5 см, з маркуванням «ПКМООР» та наявним серійним номером Г5699, який знаходиться в шкіряному чохлі коричневого кольору та упаковано в спец пакет НПУ №RIC2177423, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області – знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя	  	ОСОБА_6