ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 р. 	Справа № 480/4587/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 16.07.25 по справі № 480/4587/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.05.2025 № 183950009162 щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1997 по 30.06.1998, періоду роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, до пільгового стажу періоду роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, з 11.10.2019 по 02.80.2023 та відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 02.06.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що в квітні 2025 вона звернулася з заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1. Однак рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 07.05.2025 відмовлено у призначені пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Крім того до пільгового стажу не враховано період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023. Позивачка вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Визнано протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.05.2025 № 183950009162.
Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та висновків суду по даній справі і прийняти рішення по суті заяви. 
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 у справі №480/4587/25 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 29.04.2025 р. Дата народження заявниці ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вік заявниці - 44 роки 10 місяців 27 днів. Страховий стаж особи становить 32 роки 02 місяці 18 днів. Стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 - 11 років 04 місяці 22 дні, зарахований по 10.10.2019, станом на 01.04.2015 - 06 років 10 місяців 12 днів. 
Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1997 по 30.06.1998 згідно з дипломом від 30.09.1998 серія НОМЕР_1 , оскільки зарахування до страхового стажу роботи після 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього Союзу РСР, з якими не укладено міжнародні угоди, чинним законодавством не передбачено; період з 01.07.2010 по 31.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно пільгової довідки від 01.04.2025 № 89, а саме: період 01.08.2007 по 18.11.2007, оскільки в атестації робочих місць та переліку посад до них від 08.09.2006 № 247/16 відсутня посада завантажувача-вивантажувача цеху по виробництву залізо окісних пігментів (відділення залізо нефелінового коагулянту, активізатора цементу та рідкого скла); період з 01.07.2010 по 31.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період з 11.10.2019 по 02.08.2023, оскільки відповідно до запису 14 трудової книжки від 24.05.2004 серія НОМЕР_2 , встановлено додаткову професію стропальника 3 розряду. 
Також звертає увагу, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції не вказано дату заяви про призначення пенсії, яку необхідно повторно розглянути, оскільки заявниця зверталася неодноразово.
Позивачем подано відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 по справі №480/4587/25 залишити без змін.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що у квітні 2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 07.05.2025 № 183950009162 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.
У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За результатами розгляду документів доданих до заяви страховий стаж особи становить 21 рік 18 днів, в тому числі з урахуванням роботи за Списком № 1 - 32 роки 2 місяці 18 днів. Пільговий стаж особи за Списком № 1 становить 11 років 4 місяці 22 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
Період навчання з 01.09.1997 по 30.06.1998 згідно з дипломом серія НОМЕР_1 , оскільки зарахування до страхового стажу роботи після 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього Союзу PCP, з якими не укладено міжнародні угоди, чинним законодавством не передбачено;
Період з 01.07.2010 по 11.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно пільгової довідки від 01.04.2025 № 89, а саме:
Період з 01.08.2007 по 18.11.2007, оскільки в атестації робочих місць та переліку посад до них від 08.09.2006 № 247/16 відсутня посада завантажувача-вивантажувача цеху по виробництву залізо окисних пігментів (відділення залізо нефелінового коагулянту, активізатора цементу та рідкого скла.)
Період з 01.07.2010 по 31.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
Період з 11.10.2019 по 02.08.2023, оскільки відповідно до запису 14 трудової книжки від 24.05. 2004 серія НОМЕР_2 , встановлено додаткову професію стропальника 3 розряду.
Відмовити у призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( Список № 1) у зв`язку з недосягненням пенсійного віку-50 років.
Відповідно до трудової книжки позивачки НОМЕР_2 в оскаржуваний період:
- наказом № 286 від 11.06.2007 з 11.06.2007 була прийнята на роботу у об`єднаний цех гранульованого суперфосфату та екстракційної фосфатної кислоти завантажувачем-вивантажувачем 3 розряду (відділення залізонефелінового коагулянту, активізатора цементу та рідкого скла цеху з виробництва гранульованого суперфосфату Відкритого акціонерного товариства "Сумихімпром";
- 01.08.2007 у зв`язку з реорганізацією виробництва переведена у цех з виробництва залізонефелінового коагулянту, активізатора цементу та рідкого скла (цех активізатор) завантажувачем-вивантажувачем 3 розряду;
- 19.11.2007 переведена у тому ж цеху апаратником дозування 4 розряду;
- 01.09.2008 у зв`язку з реорганізацією виробництва переведена у цех по виробництву окисних пігментів апаратником дозування 4 розряду відділення залізонефелінового коагулянту, активізатора цементу та рідкого скла;
- 02.08.2023 звільнена з підприємства за власним бажанням.
Згідно довідки TOB "Сумихімпром" від 13.09.2023 № 45/89 позивачка з 11.06.2007 по 02.08.2023 працювала у ПАТ "Сумихімпром" завантажувачем-вивантажувачем, апаратником дозування цеху по виробництву залізокисних пігментів.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, однак вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.08.2003 № 1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) розділом XIV1, який містить пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".
За приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213- VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Законом № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (далі - Рішення № 1-р/2020).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення № 1-р/2020 Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік - у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20.
З матеріалів справи, а саме з оскаржуваного рішення, вбачається, що вік заявниці на момент звернення 44 роки 10 місяців 27 днів, страховий стаж особи становить 21 рік 18 днів, в тому числі з урахуванням роботи за Списком № 1 - 32 роки 2 місяці 18 днів. Пільговий стаж особи за Списком № 1 становить 11 років 4 місяці 22 дні.
Однак, підставою для відмови у призначенні пенсії за Списком №1, є недосягнення пенсійного віку - 50 років, що суперечить наведеним вище висновкам суду, з яких вбачається, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов).
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відмова в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини 1 статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 досягла необхідного віку (45 років), оскільки вік заявниці на момент звернення 44 роки 10 місяців 27 днів, однак, вказаний висновок суду першої інстанції не впливає на правильність висновків суду про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням позивачем пенсійного віку - 50 років.
Стосовно позовних вимог щодо зарахування стажу, колегія суддів зазначає наступне. 
Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вбачається, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:
період навчання з 01.09.1997 по 30.06.1998 згідно з дипломом серія НОМЕР_1 , оскільки зарахування до страхового стажу роботи після 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього Союзу PCP, з якими не укладено міжнародні угоди, чинним законодавством не передбачено;
період з 01.07.2010 по 11.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно пільгової довідки від 01.04.2025 № 89, а саме:
період з 01.08.2007 по 18.11.2007, оскільки в атестації робочих місць та переліку посад до них від 08.09.2006 № 247/16 відсутня посада завантажувача-вивантажувача цеху по виробництву залізо окисних пігментів (відділення залізо нефелінового коагулянту, активізатора цементу та рідкого скла.)
період з 01.07.2010 по 31.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
період з 11.10.2019 по 02.08.2023, оскільки відповідно до запису 14 трудової книжки від 24.05. 2004 серія НОМЕР_2 , встановлено додаткову професію стропальника 3 розряду.
Судовим розглядом встановлено, що згідно з дипломом серія НОМЕР_1 позивач з 01.09.1999 по 31.01.2002 навчалася в професійному училищі № 20 м. Курськ.
Відповідач зазначає як причину відмови те, що з 19.06.2023 для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.0.1992, у зв`язку з як зазначає відповідач стаж роботи зараховується тільки по 31.12.1991.
Тобто, на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не є діючою, оскільки припинила свою дію в червні 2023 року.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
У відповідності до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. У преамбулі зазначено, що Уряди держав учасниць уклали цю Угоду: "виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення".
Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Згідно з абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у місті москві.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.
Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.
З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що припинення Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, осіб які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.
За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.
Отже, до набрання чинності Постановою № 1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою, в тому числі щодо страхового стажу, отриманого громадянами до підписання Угоди.
Відповідно до ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.
Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідачів на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки таке припинення не стосується (не впливає) періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.2010 по 11.12.2010 та до пільгового стажу періоду роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV, в абзаці 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.
Так, зокрема статтею 113 Закону № 1058, передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058).
Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.
З зазначених підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність дій відповідача в частині не зарахування до страхового та пільгового стажу позивачки періоду роботи з 01.07.2010 по 11.12.2010 та з 01.07.2010 по 31.12.2010, з підстав відсутності відомостей про сплату ЄСВ за ці період роботи.
Крім того, як встановлено судовим розглядом, в оскаржуваному рішенні зазначено, що період роботи позивачки з 11.10.2019 по 02.08.2023 не зараховано до пільгового стажу, оскільки у трудовій книжці встановлено додаткову професію стропальника 3 розряду.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Сумихімпром" надано довідку від 01.04.2025 № 89, в якій зазначено про те, що за період з 01.08.2007 по 02.08.2023 позивач виконувала ведення технологічного процесу виробництва пігментів, а саме залізоокисних пігментів, обслуговування устаткування при наяваності рідкого натру, пилу сировини, за професією/посадою завантажувач- вивантажувач, апаратник дозування цеху по виробництву залізоокисних пігментів.
TOB "Сумихімпром" надана довідка від 13.09.2023 № 45/89, в якій зазначено про те, що з 11.06.2007 по 02.08.2023 позивач працювала у ПАТ "Сумихімпром" завантажувачем-вивантажувачем, апаратником дозування цеху по виробництву залізокисних пігментів.
П.2.14 Інструкції про ведення трудових книжок № 58 зазначеного робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника, власником або уповноваженим органом.
Таким чином, за сумісництвом позивач не працювала, запис в трудовій книжці про те, що вона працювала за сумісництвом, чи була переведена з завантажувача-вивантажувача стропальником відсутній.
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, оскільки відсутня посада завантажувача-вивантажувача цеху по виробництву залізо окисних пігментів (відділення залізо нефелінового каогулянту активізатора цементу та рідкого скла) в атестації робочих місць та переліку посад до них від 08.09.2006 № 247/16, колегія суддів зазначає наступне.
Атестація робочих місць за умовами праці проводиться згідно Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.
Відповідно до п.1 Порядку атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Атестація робочих місць передбачає, крім іншого:
обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці;
визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах;
складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників (п.6 Порядку).
Відповідно до п.9 Порядку атестація робочих місць перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.
Згідно з п.4.2. Порядку застосування Списків результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсіюзавікомнапільговихумовах,впродовж5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Відповідно до п.4 Порядку застосування Списків, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації (п.4 Порядку).
Суд апеляційної інстанції вважає, що недотримання роботодавцем строків завершення проведення чергової атестації робочих місць за умовами праці за умови підтвердження незмінності умов праці наступною черговою атестацією робочих місць не є підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу позивачки за Списком № 1, оскільки згідно з пунктом 4.6. Порядку застосування Списків до пільгового стажу не зараховується період роботи після проведення атестації лише у тому випадку, якщо право на пільгову пенсію не підтверджено за результатами такої атестації, тобто лише у разі не підтвердження атестацією наявності шкідливих та важких умов праці на робочому місті.
При цьому, як зазначалось вище, обов`язок проведення атестації робочих місць та відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладено на керівників підприємств, тому несвоєчасне проведення роботодавцем такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах у визначеному законодавством розмірі.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для не зарахування до пільгового стажу позивачки періоду роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області, які полягали у не зарахуванні позивачу до її страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, періоду навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, періоду роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, періоду роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, періоду роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023 є протиправними.
Стосовно задоволених позовних щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та висновків суду по даній справі і прийняти рішення по суті заяви, колегія суддів зазначає на ступне.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та висновків суду по даній справі і прийняти рішення по суті заяви, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, структурний підрозділ органу, який розглянув по суті заяву про призначення пенсії та прийняв рішення за результатом розгляду заяви.
Судом першої інстанції не враховано вищенаведених обставин та помилково зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та висновків суду по даній справі і прийняти рішення по суті заяви
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, однак невірно визначив орган на який покладено обов`язок зарахувати стаж та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, колегія суддів дійшла висновку що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 по справі №480/4587/25 підлягає зміні, шляхом викладення абзаців третього та четвертого резолютивної частини, в наступній редакції: 
"Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та висновків суду по даній справі і прийняти рішення по суті заяви." 
Стосовно доводів апелянта, що в резолютивній частині суду першої інстанції не вказано дату заяви про призначення пенсії, яку необхідно повторно розглянути, колегія суддів зазначає, що оскільки спір в цій справі виник у зв`язку з прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.04.2025, то в наслідок скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання повторно розглянути заяву, перегляду підлягає саме та заява, за результатом якої прийнято скасоване рішення. 
Доводи на які посилається відповідач не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 по справі № 480/4587/25 - змінити, шляхом викладення абзаців третього та четвертого резолютивної частини в наступній редакції:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 20 в м. Курські з 01.09.1997 по 30.06.1998, зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01.08.2007 по 18.11.2007, період роботи з 01.07.2010 по 31.12.2010, період роботи з 11.1.2019 по 02.08.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15) та висновків суду по даній справі і прийняти рішення по суті заяви.".
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 по справі №480/4587/25 - залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова