Справа № 190/1329/25
Провадження №2/190/49/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року  м.П”ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпроптеровської області
в складі головуючого судді  Фирси Ю.В.,
за участю секретаря   Бордюг Л.В.,
представника позивача   ОСОБА_1 ,
представник відповідача   ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення договору шляхом розірвання та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення договору шляхом розірвання та повернення земельної ділянки.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 25 грудня 2012 року між ним та П`ятихатською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого він отримав в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 127,0743 га, кадастровий номер №1224581800:01:001:0129, що знаходиться на території Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.  18 січня 2013 року вказану земельну ділянку на підставі договору суборенди він передав в строкове платне користування ОСОБА_4  26 січня 2023 року укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 25.12.2012 року, відповідно до якої відбулась заміна особи Орендодавця із П`ятихатської районної державної адміністрації на П`ятихатську міську раду. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 суборендар за договором ОСОБА_4 помер. Право суборенди перейшло до його спадкоємця ОСОБА_4 . Відповідно до умов Договору суборенди суборендна плата виплачується щороку Суборендарем у грошовому виразі у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6735 грн. 57 коп. за місяць, загальною сумою за рік 80826,88 грн. В порушення умов договору, cуборендар у період з 2012 року по 2025 рік не сплатив суборендної плати, що є підставою для розірвання договору суборенди. 
У зв`язку з вищевикладеним, просить припинити шляхом розірвання договору від 18 січня 2013 року суборенди земельної ділянки площею 127,0743 га. розташованої на території П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області (раніше територія Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області), кадастровий номер №1224581800:01:001:0129, цільове призначення – для ведення фермерського господарства, укладений між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , який 06.05.2025 року замінений правонаступником ОСОБА_4 , на підставі якого 27.12.2013 року П`ятихатським районним управлінням юстиції Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право суборенди, номер запису про інше речове право – 4139845; повернути йому відповідну земельну ділянку у законне користування і володіння згідно Договору оренди від 25.12.2012 року.
В судовому засіданні представник позивача Глембоцька І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставі викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно 18 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 127,0743 га., кадастровий номер №1224581800:01:001:0129, що знаходиться на території Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Орендні зобов`язання за договором суборенди ОСОБА_4 виконував належним чином, між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_3 існувала домовленість про те, що ОСОБА_4 здійснюватиме сплату орендної плати безпосередньо орендодавцю за основним договором оренди, тобто П`ятихатській районній державній адміністрації, готівкою або шляхом внесення коштів на рахунок орендодавця без участі Позивача.  06.05.2025 року відповідач набув право суборендаря на земельну ділянку кадастровий номер №1224581800:01:001:0129 в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Маючи доступ до інформації, яка міститься в матеріалах позовної заяви, знайшовши банківські реквізити ОСОБА_3 , він сплатив суборендну плату в розмірі, передбаченому договором суборенди від 18.01.2013 року. Таким чином, за період з 06.05.2025 по теперішній час заборгованість зі сплати суборендної плати відсутня. Крім того, вважає, що він як спадкоємець після смерті батька обов`язки зі сплати орендної плати виконував належним чином, орендну плату сплатив, тому підстави для розірвання з ним договору оренди відсутні. З огляду на викладені вище факти та докази, які підтверджують фактичне виконання зобов`язань зі сплати орендної плати, а також наявність домовленості між сторонами про пряму сплату, позовні вимоги про розірвання договору вважають необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просять відмовити.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
25 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та П`ятихатською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови П`ятихатської районної державної адміністрації від 06.12.2012 №649-р-12 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_3 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу, яка знаходиться на території Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області загальною площею 127,0743 га, кадастровий номер №1224581800:01:001:0129/а.с. 11-15/.
Фактичну передачу земельної ділянки, якою користується позивач здійснено на підставі акту прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі від 25 грудня 2012 року /а.с. 17/.
26 січня 2023 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 25 грудня 2012 року на земельну ділянку з кадастровим номером №1224581800:01:001:0129, що розташована на території П`ятихатської міської ради (колишньої Івашинівської сільської ради), площею 127,0743 га, відповідно до якої відбулась заміна сторони особи Орендодавця із П`ятихатської районної державної адміністрації на П`ятихатську міську раду. 
18 січня 2013 року між ОСОБА_3 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_4 укладено договір суборенди земельної ділянки, згідно якого в суборенду передається земельна ділянка площею 127,0743 га, кадастровий номер №1224581800:01:001:0129, що розташована на території Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області/а.с.22-25/
Відповідно до п. 9 вказаного договору договір укладено на 49 років з моменту його державної реєстрації, але не може бути більшим ніж кінцевий строк дії Договору оренди від 25.12.2012 року. У разі припинення Договору оренди від 25.12.2012 року, чинність цього Договору суборенди земельної ділянки припиняється (п. 10 Договору). 
Згідно з п. 11 вказаного договору суборендна плата виплачується щороку Суборендарем у грошовому виразі у розмірі 3% від нормативної горошової оцінки земельної ділянки, що становить 6735,57 грн. за місяць, загальною сумою за рік 80826,88 грн. 
Відповідно до п. 12 вказаного договору суборендна плата вноситься щомісячно на р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, ОКПО 2519408295 /а.с. 22-25/.
Фактичну передачу земельної ділянки в суборенду, якою користується відповідач здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в суборенду /а.с. 26/.
Згідно з копією повідомлення від 13 травня 2025 року, ОСОБА_4 повідомив орендаря ОСОБА_3 , що 06 травня 2025 року останній набув право суборенди.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №425625531 від 06.05.2025 року земельна ділянка площею 10,0263 га, кадастровий номер – 1224581800:01:001:0124 зареєстрована в реєстрі речових прав за № 4138673, відомості про орендаря – ОСОБА_3 , суборендар – ОСОБА_4 , документи подані для державної реєстрації: договір суборенди земельної ділянки; свідоцтво про право на спадщину /а.с. 29/. 
Згідно копії листа виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області станом на 01.05.2025 року по фізичній особі ОСОБА_3 по ККД 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» податковий борг відсутній. У період з 01.01.2021 по 31.12.2024 р. до бюджету П`ятихатської міської територіальної громади надійшло орендної плати від ОСОБА_3 в сумі 1450231,35 грн. У призначені платежів не зазначено, за які саме земельні ділянки сплачена орендна плата /а.с. 31-36/.

Відповідно до копії квитанції №0.0.3698987734.2 від 25.06.2025 року - 332458,62 грн. сплачено платником ОСОБА_7 , фактичний платник – ОСОБА_3 , отримувач – ГУК у Дн-кій обл./м.Пятихатки /18010900, призначення платежу- орендна плата з фізичних осіб ОСОБА_3 , дата здійснення операції 12.06.2024 року /а.с.120/. 
З платіжної інструкції №101 від 19.08.2025 року вбачається, що загальна сума 38981,27 грн. сплачена платником ОСОБА_4 ФОП, отримувач – ОСОБА_3 , призначення платежу- оплата суборенди земельної ділянки 1224581800:01:001:0129 площею 127,0743 га згідно договору від 18.01.2013 за період травень, червень, липень, серпень 2025 року /а.с.123/. 
З платіжної інструкції №104 від 19.08.2025 року вбачається, що загальна сума 3075,66 грн. сплачена платником ОСОБА_4 ФОП, отримувач – ОСОБА_3 , призначення платежу- оплата суборенди земельної ділянки 1224581800:01:001:0124 площею 10,0263 га згідно договору від 18.01.2013 за період травень, червень, липень, серпень 2025 року /а.с.126 зв. бік/. 
Згідно копій платіжної інструкції № 103 від 19.08.2025 року ФОП ОСОБА_8 сплатив 2531,25 грн. військового збору за плату суборенди травень-серпень 2025 р. ОСОБА_3 /а.с.124 на звороті/, відповідно до платіжної інструкції № 102 від 19.08.2025 року ФОП ОСОБА_8 сплатив 9112,50 грн. ПДФО за плату суборенди травень-серпень 2025 р. ОСОБА_3 /а.с.125/, відповідно до платіжної інструкції № 105 від 19.08.2025 року ФОП ОСОБА_8 сплатив 718,99 грн. ПДФО за плату суборенди травень-серпень 2025 р. ОСОБА_3 /а.с.126/, відповідно до платіжної інструкції № 106 від 19.08.2025 року ФОП ОСОБА_8 сплатив 199,72 грн. військового збору за плату суборенди травень-серпень 2025 р. ОСОБА_3 /а.с.127/.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з таких підстав є, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За частиною другою статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Закон України «Про оренду землі» визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного .
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
На вимогу однієї із сторін договір, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки, згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року в справі №609/1231/19 зроблено висновок, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину. Проте, відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй майном.
Отже, після смерті ОСОБА_4 права та обов`язки орендаря за договором суборенди землі від 18 січня 2013 року щодо земельної ділянки загальною площею 127,0743 га., кадастровий номер №1224581800:01:001:0129, що знаходиться на території Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області перейшли до ОСОБА_4 ..
Таким чином, позивач ОСОБА_4 має права та обов`язки орендаря земельної ділянки загальною площею 127,0743 га., кадастровий номер №1224581800:01:001:0129, що знаходиться на території Івашинівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просив суд розірвати договір суборенди від 18 січня 2013 року, посилаючись на те, що відповідач систематично порушує строки сплати орендної плати за договором у період з 2013 по 2025 рік.
Відповідачем не спростовані вимоги щодо неотримання орендодавцем орендної плати за користування земельною ділянкою, будь-яких доказів виконання орендарем ОСОБА_4 свого обов`язку з виплати позивачу орендної плати за 2013 та 2025 роки, відповідачем не надано.
Суд не погоджується із посиланням відповідача на докази сплати орендної плати за договором суборенди від 18 січня 2013 року, а саме платіжної інструкції № 101 від 19.08.2025 року в сумі 38 981,27 грн./а.с.123/, платіжної інструкці № 104 від 19.08.2025 року в розмірі 3075,66 грн., адже зазначені сплати здійснено за один день в серпні 2025 року та не у повному розмірі, отже навіть якщо враховувати таку проплату в якості виконання умов договору щодо реалізації орендарем свого обов`язку по сплаті орендної плати, все рівно було допущено систематичне невиконання умов договору щодо своєчасної сплати орендних платежів.
Крім того, у плажіних інструкціях № 103 від 19.08.2025 року/а.с.123 на звороті, 124/, № 102 від 19.08.2025 року, № 105 від 19.08.2025 року, № 106 від 19.08.2025 року йдеться про оплату військового збору, ПДФО за оплату суборенди, а не про оплату орендної плати за договором суборенди від 18 січня 2013 року. 
Пунктом 12 договору передбачено, що суборендна плата вноситься щомісячно на р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк».
Суборендна плата сплачується особисто орендраю, або його уповноваженому представнику, а також іншим особам, до яких перейшло право оренди на земльну діялнку, згідно з чинним законодавством України (п.14 Договору суборенди).
Доказів щодо здійснення заходів з боку орендаря до вчинення дій до виплати орендної плати орендодавцеві з 2013 по 2025 роки відповідачем не надано.
Неналежне виконання умов договору, а саме - невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 не виконував зобов`язання з виплати орендної плати позивачу, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, а тому суд пиходить до висновку що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення договору шляхом розірвання та повернення земельної ділянки – задовольнити.
Розірвати договір суборенди від 18 січня 2013 року земельної ділянки площею 127,0743 га, розташованої на території П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224581800:01:001:0129, цільове призначення – для ведення фермерського господарства, укладений між ОСОБА_3 (орендарем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , який 06.05.2025 року замінений правноступником – ОСОБА_4 (суборендарем), на підставі якого 27.12.2013 року П`ятихатським районним управлінням юстиції Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право суборенди, номер запису про інше речове право 4139845.
Повернути ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у користування та володіння як орендарю земельну ділянку площею 127,0743 га, розташовану на території П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224581800:01:001:0129, цільове призначення – для ведення фермерського господарства.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1233 грн. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 23 березня 2026 року.

Головуючий суддя    Ю.В. Фирса