СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/1214/25
Провадження №2/547/130/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
22 квітня 2026 року с-ще Семенівка
Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Самойленко Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань Семенівського районного суду Полтавської області № 1 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 02.02.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 4353733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 2000,00 грн. Строк кредитування 360 днів.
23.09.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Українські Фінансові Операції" було укладено договір факторингу № 23/09/2024, на підставі якого ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ "Лінеура Україна", зокрема, і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4353733 від 02.02.2024.
В межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» з дати факторингу 23.09.2024 донараховано відсотки за 125 календарних дні, що становить 6250,00 грн. Станом на час звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 20000,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту 2000,00 грн; нарахованих процентів первісним кредитором 11750,00 грн; нарахованих процентів «Українські Фінансові Операції» за 125 календарних дні 6250,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. 
Окрім цього позивач просив в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 18.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. 
Представник позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 13 зв.ст.). 
Відповідач ОСОБА_1 неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання. Поштові відправлення повертаюся до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 137, 147, 155, 165). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом ухвалено здійснити заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 02.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4353733 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 2000,00 грн. Строк кредитуання 360 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1 договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Стандартна процентна ставка 912,50 % річних (або 2,50 % в день). Знижена процентна ставка 3,65 % річних (або 0,01 % в день). Загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою 18000,00 грн. Загальні витрати за кредитом 16506,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 20000,00 грн. Реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 99923,40 %. Реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки 14297,67 грн %. Договір підписано електронним одноразовим ідентифікатором 86551 (а.с. 23-33, 34).
Відповідачем також було підписано Паспорт споживчого кредиту електронним одноразовим ідентифікатором 61008 (а.с. 19-21, 22).
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором № 4353733 від 02.02.2024 виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 2000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» № 20241003-987 від 03.10.2024 та інформацією, наданою АТ «Ощадбанк» (а.с. 44, 161-163).
Відповідач свої зобов`язання за дани договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилсь заборгованість перед первісним кредитором в розмірі 13750,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 2000,00 грн та заборгованості за відсотками до моменту укладення договору факторингу - 11750,00 грн. 
23.09.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Українські Фінансові Операції" було укладено договір факторингу № 23/09/2024, на підставі якого ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4353733 від 02.02.2024 (а.с. 75, 76, 77, 78, 95-96, 99-103, 104-108).
Позивачем ТОВ«Українські Фінансові Операції» нараховано відповідачу відсотки за користування кредитом за 125 днів, з моменту набуття права вимоги до закінчення строку кредитування, в розмірі 6250,00 грн, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем склала 20000,00 грн.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію").
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачкою в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.
У порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним кредитним договором зобов`язань належним чином не виконав,згідно з розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом договором становить 20000,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн; проценти, нараховані первісним кредитором -11750,00 грн; проценти, нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 125 календарних дні - 6250,00 грн.
Отже, судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти за користування кредитними коштами, чим порушив права позивача.
Питання нарахування процентів за користування кредитом врегульовано умовами договору.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за відсотками становить 18000,00 грн (11750,00 +6250,00).
Водночас слід врахувати, що 22 листопада 2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна процента ставка має бути не більше 2,5%, а з 23.04.2024 - денна ставка повинна перевищувати 1,5%, з 21.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Таким чином правильним є нарахування відсотків за період з 02.02.2024 по 22.04.2024 в розмірі, що не перевищує денну процентну ставку - 2,5% (за 81 календарний день). 
Враховуючи, що умовами кредитного договору визначено проценту ставку 2,5% в день, то заборгованість за відсотками за цей період відповідно до розрахунку заборгованості становить 4050,00 грн. 
Разом з тим, заборгованість за відсотками за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 товариством нарахована по 2,5 % в день, однак згідно з чинним законодавством денна процентна ставка з 23.04.2024 не могла перевищувати 1,5 %. Тому за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 календарні дні) вірним є нарахування відсотків в розмірі 3600,00 грн (2000х1,5%х120).
Заборгованість за відсотками за період з 21.08.2024 по 23.09.2024 товариством нарахована по 2,5 % в день, але згідно з чинним законодавством денна процентна ставка з 21.08.2024 не могла перевищувати 1 % . Тому за період з 21.08.2024 по 23.09.2024 (34 календарні дні) вірним є нарахування відсотків в розмірі 680,00 грн (2000х1%х34).
Тобто, загальна сума нарахованих відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до умов договору з врахуванням наведених вимог законодавства складає 8330,00 грн (4050,00 грн+3600,00 грн+680,00 грн). 
Загальна сума заборгованості перед первісним кредитором становить 2000,00 грн +8330,00 грн = 10330,00 грн.
Крім того, позивачем ТОВ «Українські Фінансова Операції» нараховано відсотки за 125 календарних днів в розмірі 6250,00 грн. Розрахунок відсотків здійснено з урахуванням відсоткової ставки -2,5 % в день. Враховуючи положення чинного законодавства, з 21.08.2024 - денна ставка не повинна перевищувати 1%. Тому за період з 24.09.2024 по 26.01.2025 (125 календарних днів) правильним є нарахування відсотків в розмірі 2500,00 грн (2000х1%х125).
Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4353733 від 02.02.2024 підлягають частковому задоволенню в розмірі 12800,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 2000,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками 8300,00 грн перед первісним кредитором та заборгованості за нарахованими відсотками позивачем за 125 календарних днів в розмірі 2500,00 грн.
Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Також суд зазначає, що відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 02.02.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
Так, для підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: акт №4353733 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08/2024 від 25.11.2025 на загальну суму 10000,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг) №4353733 від 25.11.2025, що включає зустріч з клієнтом та надання усної первинної консультації – 440,00 грн, дослідження наданих документів і аналіз фактичних обставин – 880,00 грн, аналіз чинного законодавства та судової практики – 440,00 грн, підготовку декількох позицій для ефективного захисту – 840,00 грн, письмову консультацію та складання письмового висновку – 840,00 грн, проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання доказів у цивільному процесі – 840,00 грн, складання позовної заяви – 1640,00 грн, складання та оформлення інших процесуальних документів – 840,00 грн, складання та оформлення документів, необхідних для розгляду справи – 1640,00 грн, представництво інтересів клієнта, тому числі участь у судовому засіданні – 1640,00 грн; заявку № 4353733 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 від 21.04.2025, від 10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10000,00 грн, договір №01/08/2024-А від 01.08.2024 про надання правової допомоги ТОВ «Українські Фінансові Операції» адвокатом Дідухом Є.О. (а.с. 35, 36, 37-38, 74, 97-99).
Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, необхідності виконання такої роботи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1550,34 грн (2422,40 х 12800,00 /20000,00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,81,141,263-265,268,273,280,282-289,354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" заборгованість за кредитним договором № 4353733 від 02.02.2024 у розмірі 12800,00 грн (дванадцять тисяч вісімсот гривень 00 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" судовий збір у розмірі 1550,34 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 40, приміщення 19, літера «Н», «П»; код ЄДРПОУ 40966896).
Відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складено 22.04.2026.

Суддя           Л.М.Самойленко