ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/25716/25
провадження № 2/753/971/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Урлівська 38-А" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внесках на обслуговування будинку та прибудинкової території,
В С Т А Н О В И В:
у листопаді 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСББ «Урлівська 38-А» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/25716/25 між суддями від 27 листопада 2025 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. 
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.
08 грудня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками, зокрема, із копією позовної заяви у новій редакції.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . ОСББ "Урлівська-38а" здійснює управління вказаним будинком. У зв`язку із несплатою відповідачем внесків на утримання будинку та прибудинкової території, у неї виникла заборгованість, яка складає 9 138, 66 грн, з яких: 8252, 28 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 670, 27 грн - інфляційні нарахування, 216,11 грн - 3 % річних. Вказану суму заборгованості, а також суму сплаченого судового збору та витрати понесені позивачем на правову допомогу позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків.
16 грудня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.
Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідач ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
23 лютого 2026 року до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому відповідач зазначила, що 30 червня 2025 року нею в рахунок погашення боргу було сплачено 2000,00 грн, а в подальшому: 3000,00 грн - 29 серпня 2025 року, 10 000, 00 грн - 08 січня 2026 року та 3000,00 грн - 18 лютого 2026 року. А відтак нею сплачена вся сума внесків за утримання будинку та прибудинкової території у період з 01 серпня 2024 року по 31 жовтня 2025 року, а також починаючи з 01 листопада 2025 року, в тому числі і заборгованість у розмірі 8252,28 грн, яка є предметом даного спору. Зважаючи на викладене, відповідач просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору. (квитанції про сплату внесків долучено до даного клопотання).
25 лютого 2026 року до суду від представника позивача надійшло клопотання, у якому зазначено про те, що станом на 08 січня 2026 року відповідачем було дійсно сплачено заборгованість по внесках з утримання будинку та прибудинкової території, а відтак позивач не підтримує позовних у цій частині. Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути із відповідача 670, 27 грн інфляційних втрат, 216,11 грн - 3% річних від суми боргу, 4000,00 грн - витрат понесених позивачем на правничу допомогу, 3028,00 грн - суму сплаченого судового збору.
17 березня 2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що заперечує щодо стягнення із неї інфляційних втрат та 3% річних, посилаючи на положення постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, відповідно до якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Окрім того, відповідач зазначає, що погашення основної суми заборгованості відбулося до відкриття провадження у справі, а відтак вона заперечує щодо стягнення з неї судового збору та витрат понесених позивачем на правову допомогу, оскільки їх розмір є неспівмірним із складністю справи та не відповідає критеріям розумності; вказує, що витрати на юридичні, судові та адвокатські послуги закладено у кошторисі ОСББ, а тому укладати договір з адвокатом на суму 4000,00 грн, необхідності не було.
У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. 
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Суд, вивчивши, вивчивши матеріали справи та докази, долучені до позову, вивчивши заяву відповідача про закриття провадження у справі та відзив на позов, клопотання представника позивача, дійшов таких висновків.
Держава в особі Міністерства юстиції України є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 398728685 від 10 жовтня 2024 року.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1274-р «Про віднесення нерухомого майна в м. Києві до сфери управління Міністерства юстиції» квартиру АДРЕСА_1 передано до сфери управління Мін`юсту, яку в подальшому органами державної виконавчої служби передано у службове користування  ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю Міністерства юстиції України від 12 вересня 2023 року № 119986/134960 33- 32/15.4 та заявою від ОСОБА_1 вх. № 11 від 23.10.2023 року.
Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII, зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком і у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
Статтями 66-68 Житлового Кодексу Української PCP передбачено, що обов`язок зі сплати квартирної плати й плати за комунальні послуги покладають саме на наймача.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Відповідно до положень статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням.
У 2020 році було створено ОСББ "Урлівська 38-А", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ОСББ "Урлівська 38-А" здійснює управління житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 , та його прибудинковою територією.
Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.
До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
21 травня 2023 року загальними зборами об`єднання було затверджено кошторис на 2023-2024 роки, яким встановлено внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7,30 грн/кв.м.
06 жовтня 2024 року загальними зборами об`єднання було затверджено кошторис на 2025 рік, яким встановлено внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 10,65 грн/кв.м.
Як зазначив позивач у позовній заяві ОСОБА_1 , у період з 01 серпня 2024 року по 31 жовтня 2025 року неналежно сплачувалися обов`язкові внески на утримання будинку та прибудинкової території, що обумовило виникнення заборгованості у загальному розмірі 8252,28 грн.
Разом з тим в ході розгляду справи відповідачем були надані відомості про те, що нею було погашено суму вказаної заборгованості (копія квитанції про погашення заборгованості міститься у матеріалах справи), у зв`язку із чим вона просила суд закрити провадження у справі.
Також представником позивача було подано клопотання, у якому зазначено, що відповідачкою дійсно після звернення із позовом до суду було сплачено повністю суму основногоборгу, а тому наразі позивач просить стягнути із відповідача 3% річних у розмірі 216,11 грн та інфляційну складову боргу - 670,27 грн, також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн
Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.
Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.
Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем суду на підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, надано належні та допустимі докази, зокрема, докази надання ним, як постачальником, відповідачу, як споживачу, послуг з утримання будинку та прибудинкової території, докази споживання цих послуг відповідачем, а також докази неналежного виконання відповідачем обов`язку по оплаті за надані йому послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.
За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
Втім, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги, у випадку прострочення сплати коштів, поновлено на підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, тобто такі нарахування проводяться з 31 грудня 2023 року.
Як вбачається із долученого до позовної заяви розрахунків 3% річних та інфляційних втрат вони здійснені за період з 1 серпня 2024 року по 24 листопада 2025 року, а отже вказане спростовує твердження відповідача про неправомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем неналежним чином виконувався обов`язок по своєчасній оплаті наданих позивачем послуг, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, а сума основного боргу у повному обсязі була погашена вже після відкриття провадження у справі, вимога позивача про стягнення нарахованих на суму боргу індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню.
При цьому, та обставини, що відповідачем була погашена заборгованість по наданим йому послугам не виключає можливість стягнення з нього нарахованих на цю суму позивачем індексу інфляції та трьох процентів річних, оскільки вищевказана заборгованість була погашена відповідачем вже після звернення позивача до суду з даним позовом, а інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, відтак, ці кошти підлягають до стягнення з відповідача, зважаючи на доведеність факту порушення ними обов`язку по сплаті позивачу коштів за надані ним житлово-комунальні послуги, що по своїй суті є порушенням грошового зобов`язання, наслідком чого виступає можливість застосування частини другої статті 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем.
Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, з огляду на викладене вище, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, зважаючи на сплату відповідачем суми основного боргу після звернення позивачем зі позовом до суду, у розмірі, визначеному позивачем, що фактично є визнанням позовних вимог в цій частині, зважаючи на те, що у строки визначені нормами чинного законодавства України відповідачкою не сплачувались кошти за утримання будинку та прибудинкової території, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСББ «Урлівська 38-А» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційної складової боргу у розмірі 670, 27 грн та трьох процентів річних у розмірі 216,11 грн, що в загальному розмірі складає 886,38 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, а також те, що борг відповідачем був сплачений після відкриття провадження у справі, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України.
Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн (з урахуванням того, що основна сума боргу була повністю сплачена після звернення із позовом до суду).
Разом з тим позивач просив стягнути з відповідача витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень договору №11/23 про надання правничої допомоги від 12 грудня 2023 року, укладеного між головою ОСББ «Урлівська 38-А» та адвокатом Верещак І.Т., предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги клієнту в усіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.
Розділом 5 договору передбачено, зокрема, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю. Оплата за надані послуги проводиться відповідно до акту здачі-прийняття робіт, який є складовою частиною договору.
Згідно до додаткової угоди № 70 від 24 листопада 2025 року, до згаданого договору, виконавець бере на себе зобов`язання надати усіма законними методами та способами правовому допомогу клієнту у стягненні заборгованості з користувача квартири АДРЕСА_1 , а саме - ОСОБА_1 . Вказана заборгованість виникла на підставі несплати внесків, затверджених загальними зборами співвласників будинку. Сторони прийшли до згоди, що винагорода (плата за послуги) виконавця по даній додатковій угоді встановлюється у розмірі 4000,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 169 від 26 листопада 2025 року ОСББ «Урлівська 38-А» сплатила на користь адвоката Верещак І.Т. кошти за правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на зміст позовної заяви, докази долучені до неї, категорію заявленого позову, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, зважаючи на ціну позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, враховуючи, що розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, зважаючи на заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлені позивачем витрати не відповідають критерію розумності, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.
З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 1500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Урлівська 38-А" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внесках на обслуговування будинку та прибудинкової території - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку " Урлівська 38-А " інфляційну складову боргу у розмірі 670,27 грн та три проценти річних у розмірі 216,11 грн, що у сумі складає 886,38 грн; а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.
В задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Урлівська 38-А", ЄДРПОУ 43693089, місцезнаходження: м. Київ, вул. Урлівська, 38-а.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя К.В. Шаповалова