ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/17977/22
Провадження № 22-ц/820/357/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., 
секретар судового засідання Демчук В.М.
за участю: представника стягувачки – адвоката Шишки Ю.О., боржника ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яку подано її представником ОСОБА_3 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк Мар`яни Андріївни щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів (суддя Продан Б.Г.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд 

в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк Мар`яни Андріївни щодо визнання неправомірним обчислення розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні.
В обґрунтування скарги зазначала, що в провадженні Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №78073727 щодо примусового виконання судового наказу №686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.08.2022 і до досягнення дітьми повноліття.
Вказувала, що в період з грудня 2022 року по січень 2025 року боржник здійснював часткову оплату аліментів в добровільному порядку, розраховуючи їх щомісячний розмір на власний розсуд, в зв`язку з чим стягувач не зверталась до органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання вищевказаного судового наказу. 
Проте, з квітня 2025 року розмір коштів, які сплачувалися боржником на утримання спільних дітей, суттєво зменшився, у зв`язку з чим ОСОБА_2 була змушена звернутися до Печерського відділу ДВС із заявою про примусове виконання судового наказу, наслідком чого стало відкриття виконавчого провадження №78073727.
26.05.2025 ОСОБА_2 через свого представника звернулася із заявою про надання довідки про розмір заборгованості із сплати аліментів та надала інформацію про платежі, які були сплачені боржником як кошти на утримання спільних дітей (аліменти) в період з 30.12.2022 по 31.01.2025. 
Всупереч строкам, визначеним ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка-розрахунок заборгованості сформована державним виконавцем лише 24.09.2025. 
Крім того, згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, старшим державним виконавцем Овсюк М.А. було враховано сплачені боржником в період з вересня 2022 року по грудень 2022 року суми, як такі, що є добровільною сплатою аліментів, а саме: в вересні 2022 року – 75000 грн, в жовтні 2022 року – 25000 грн, в листопаді 2022 року – 75000 грн, в грудні 2022 року – 25000 грн. Загалом з врахуванням зазначених сум, заборгованість зі сплати аліментів була зменшена на загальну суму 200000 грн.
На думку скаржниці, в зв`язку з тим, що вищевказані платежі на загальну суму 200 000 грн не були ідентифіковані боржником як такі, що спрямовувалися на сплату аліментів на утримання спільних дітей, включення відповідних платежів старшим державним виконавцем Овсюк М.А. до довідки-розрахунку заборгованості є неправомірним.
Звертала увагу на те, що сплачені ОСОБА_6 в період з 23.03.2022 по 01.09.2022 на рахунок ОСОБА_2 платежі на загальну суму 416 200 грн, є виплатою грошової компенсації за транспортний засіб Тойота RAV4 в межах справи про поділ майна подружжя. Зокрема, безпосередньо боржником визнається той факт, що кошти в розмірі 25 000 грн, сплачені 01.09.2025 згідно з квитанцією №А4ТК-М037-4КР9-3С6Р, не є платежем, що спрямований на сплату аліментів на утримання спільних дітей.
Вважала, що діями старшого державного виконавця Овсюк М.А. щодо врахування у довідці-розрахунку заборгованості від 24.09.2025 платежів ОСОБА_1 як сплату аліментів на утримання спільних дітей за період з 01.09.2022 по 16.12.2022 на загальну суму 200000 грн, порушено її права як стягувача та не забезпечено дотримання принципу якнайкращих інтересів дітей.
Враховуючи викладене вище, просила суд:
- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк Мар`яни Андріївни щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №78073727 з примусового виконання судового наказу 686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, викладеного у довідці-розрахунку станом на 24 вересня 2025 року;
- зобов`язати старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк Мар`яну Андріївну здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №78073727 з примусового виконання судового наказу 686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, без врахування коштів сплачених ОСОБА_1 в період з 01.09.2022 по 16.12.2022 на загальну суму 200000 грн, а саме наступних платежів: 01.09.2022 – 25 000 грн, 16.09.2022 – 25000 грн, 30.09.2022 – 25000 грн, 15.10.2022 – 25000 грн, 01.11.2022 – 25000 грн, 16.11.2022 – 25000 грн, 30.11.2022 – 25000 грн, 16.12.2022 – 25000 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року скаргу залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог скарги. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що в рамках цивільної справи №757/32805/22-ц про поділ спільного майна подружжя, що розглядається Печерським районним судом м. Києва, представником Кармаліти В.Л. направлено заперечення на відповідь на відзив від 10.07.2023, в якому серед іншого зазначено, що сплачені в період з 23.03.2022 по 01.09.2022 на рахунок ОСОБА_2 кошти на загальну суму 416 200 грн є виплатою грошової компенсації за транспортний засіб Тойота RAV4 (як компенсація вартості спільного майна подружжя, що підлягає поділу). 
Натомість, судом першої інстанції вищевказані факти та обставини були проігноровані, не враховано той факт, що платіж в розмірі 25 000 грн здійснений боржником на користь стягувача 01.09.2022 не є аліментами.
Крім того, звертає увагу суду, що платіж від 01.09.2022 в розмірі 25000 грн не може враховуватися під час обчислення заборгованості зі сплати аліментів, оскільки судовий наказ у справі №686/17977/22 було видано лише 09.09.2022.
Вказує, що матеріалами справи №686/17977/22 спростовуються твердження боржника про отримання ним копії судового наказу у вересні 2022 року, з огляду на те, що лише 28.05.2024 представник ОСОБА_1 розписався про отримання двох копій судового наказу від 09.09.2022.
Зазначає, що згідно долученої боржником виписки «Рух коштів по картці від 20.08.2024» вбачається, що платежі в період з 01.09.2022 по 16.12.2022 не ідентифіковані саме у якості аліментів на утримання дітей, і лише з 30.12.2022 ОСОБА_1 здійснюється сплата на користь скаржниці платежів з чітким визначенням призначення платежу «аліменти». 
Отже, надані боржником квитанції та виписки про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувача без зазначення у відповідних квитанціях в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, на думку скаржниці, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а, відтак, такі платежі помилково враховані старшим державним виконавцем Овсюк М.А. при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів.
Зазначає, що з метою участі в судовому засіданні, призначеному судом на 24.11.2025 о 14:10, представником ОСОБА_2 адвокатом Шишкою Ю.О. в порядку ст. 212 ЦПК України направлено заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в строки передбачені ЦПК України, а саме 19.11.2025. Відповідно до ухвали суду від 21.11.2025 вищевказану заяву залишено без розгляду в зв`язку з пропуском строку для її подання.
Вважає, що судом першої інстанції допущено грубі порушення норм процесуального права, що безпосередньо позначилося на можливості ОСОБА_2 реалізувати своє право на подання пояснень з приводу поданої нею скарги, в зв`язку з чим відбулося порушення основоположного права скаржниці на справедливий судовий розгляд неупередженим і безстороннім судом. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні представник стягувачки – адвокат Шишка Ю.О. підтримала апеляційну скаргу.
Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставіповно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачається порушень прав заявниці державним виконавцем та відсутні підстави для визнання його дій незаконними під час здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №686/17977/22 від 09.09.2022, а тому відсутні підстави і для скасування такого розрахунку та зобов`язання державного виконавця до вчинення ним дій щодо здійснення перерахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_7 . 
Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з таких підстав. 
Встановлено, що на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №78073727 щодо примусового виконання судового наказу №686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.08.2022 і до досягнення дітьми повноліття.
14.05.2025 року старшим державним виконавцем Печерського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу №686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022.
26.05.2025 стягувачка ОСОБА_2 звернулась до органу державної виконавчої служби про надання довідки про розмірі заборгованості зі сплати аліментів.
24.09.2025 старшим державним виконавцем відділу ДВС Овсюк М.А. здійснено розрахунок заборгованості по аліментах за період з серпня 2022 року по вересень 2025 року, до якого включено здійснені боржником ОСОБА_1 платежі за період з 01.09.2022 по 16.12.2022 на загальну суму 200000 грн: 01.09.2022 – 25 000 грн, 16.09.2022 – 25000 грн, 30.09.2022 – 25000 грн, 15.10.2022 – 25000 грн, 01.11.2022 – 25000 грн, 16.11.2022 – 25000 грн, 30.11.2022 – 25000 грн, 16.12.2022 – 25000 грн.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до положень ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно із ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
У ч. 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, відповідно до якої, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника; розрахунок заборгованості - обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що у запереченнях та поясненнях ОСОБА_1 , поданих до суду першої інстанції через його представника ОСОБА_8 , від 18.10.2025, боржником визнавалась обставина про те, що здійснений ним платіж 01.09.2022 на суму 25000 грн згідно з квитанцією №А4ТК-М037-4КР9-3С6Р не підлягає врахуванню при розрахунку заборгованості по аліментах. Вказана обставина визнавалась боржником ОСОБА_1 і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. 
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Проте, судом першої інстанції помилково не взято до уваги зазначених обставин. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.
А тому, слід визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк М.А. щодо включення до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №78073727 з примусового виконання судового наказу №686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, здійсненого ОСОБА_1 01.09.2022 платежу в розмірі 25 000 грн та зобов`язати старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк М.А. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №78073727 з примусового виконання судового наказу №686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, без врахування коштів сплачених ОСОБА_1 01.09.2022 в розмірі 25 000 грн.
Щодо інших платежів здійснених боржником ОСОБА_1 , а саме: 16.09.2022 – 25000 грн, 30.09.2022 – 25000 грн, 15.10.2022 – 25000 грн, 01.11.2022 – 25000 грн, 16.11.2022 – 25000 грн, 30.11.2022 – 25000 грн, 16.12.2022 – 25000 грн, то у старшого державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції за вказаний період під час визначення заборгованості по аліментам. А тому, заявлені вимоги скарги в цій частині є необґрунтованими.
Судом першої інстанції при постановленні ухвали помилково зазначено про надання боржником копій квитанцій про здійснені платежі за період з травня 2019 року по вересень 2019 року та стягнення аліментів, починаючи з травня 2019 року, оскільки такі обставини не були предметом дослідження при розгляді скарги, з врахуванням того, що у даній справі судовий наказ про стягнення аліментів видано судом 09.09.2022, а період стягнення визначено судовим наказом з 26.08.2022.
Аргументи апеляційної скарги про те, що добровільна сплата коштів не є підтвердженням виконання ним обов`язку щодо виконання судового рішення про стягнення з боржника аліментів, тобто кошти, які були надані не можна вважати стягнутими аліментами, оскільки у платіжних документах не вказано призначення платежу "аліменти", є безпідставними, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язки у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача. 
З огляду на викладене вище, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , яку подано її представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк Мар`яни Андріївни щодо включення до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №78073727 з примусового виконання судового наказу 686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, здійсненого ОСОБА_1 01.09.2022 платежу в розмірі 25000 грн.
Зобов`язати старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овсюк Мар`яну Андріївну здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №78073727 з примусового виконання судового наказу 686/17977/22, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 09.09.2022, без врахування коштів сплачених ОСОБА_1 01.09.2022 в розмірі 25 000 грн.
В решті вимог скарги відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай