Справа № 354/1348/25 
Провадження № 22-ц/4808/697/26 
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.,
суддів: Баркова В.М., Максюти І.О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Надвірнянський відділ державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року про повернення заяви про ухвалення додаткового рішення, постановлену в складі судді Ваврійчук Т.Л.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:
Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.12.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстром №10155 про стягнення з ОСОБА_1 на користь в ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитним договором №500901381 від 08.01.2013 року.
Стягнуто з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,40 грн та зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м.Яремче повернути з Державного бюджету України на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції АТ «Укрпошта» від 01.10.2025 року у сумі 302,80 грн.

03 лютого 2026 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. 
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.12.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Позивачкою понесено витрати на правничу допомогу, просила суд постановити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заява про ухвалення додаткового рішення є процесуальним способом усунення неповноти судового рішення та подається у межах вже розглянутої справи, та не є заявою по суті процесуального питання у розумінні ст.183 ЦПК України, а є складовою стадії ухвалення судового рішення, спрямованою на усунення неповноти рішення суду. Навіть за умови застосування положень статті 183 ЦПК України суд першої інстанції міг застосувати менш обмежувальний процесуальний механізм – залишити заяву без руху та надати строк для усунення недоліків, зокрема, для подання доказів направлення заяви іншому учасникам справи. Натомість суд, без надання можливості усунути формальний недолік повернув заяву без розгляду, що фактично обмежує право особи на відшкодування судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано доказів направлення копії заяви і документів долучених до заяви іншим учасникам справи, що є підставою для залишення відповідної заяви без розгляду відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України. 

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до пункту три частини першої ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.
Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.
Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).
За правилами частиною другою статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Згідно з частино 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч.ч. 1,2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Верховний Суд у постанові від 21.09.2022 у справі № 725/1301/21 (провадження №61-20691св21) зазначив, що встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме не направлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Аналогічна практика вирішення заяв про ухвалення додаткового рішення, до яких заявники не додали доказів надіслання (ненадання) іншим учасникам такої заяви з доданими до неї додатками, сформована Верховним Судом і в ухвалах від 25.02.2021 у справі № 906/977/19, від 06.04.2022 у справі № 759/13013/14-ц (провадження №61-14029св21), від 16.01.2023 у справі №640/23065/14 (провадження №61-1456ск21), від 02.02.2023 у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22), від 27.03.2023 у справі № 756/820/20 (провадження № 61-8952св22) на стадії касаційного розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2026 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення. До вказаної заяви було додано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги; копію акту прийому - передачі наданих послуг; копію рахунку та копії заяви для учасників справи.
Доказів направлення копії заяви та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи заявницею в порушення ч.2 ст. 183 ЦПК України до заяви не додано.
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказану заяву подано з порушенням вимог статті 183 ЦПК України та правильно застосував процесуальні наслідки, передбачені у частині четвертій статті 183 ЦПК України, що відповідає наведеним правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2022року у справі №725/1301/21. Тому доводи апеляційної скарги про те, що заява про ухвалення додаткового рішення не є заявою по суті процесуального питання у розумінні статт1 183 ЦПК України не заслуговує на увагу.
Доводи скаржника про те, що поверненням заяви про ухвалення додаткового рішення порушено право на доступ до правосуддя, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом було роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення подання.
Суд зазначає, що ст.129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.
Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення скарги до суду.
Отже, процесуальні норми, встановлені законом, є обов`язковими для всіх учасників судочинства. Дотримання цих вимог не може розцінюватися як надмірний формалізм, оскільки воно забезпечує рівність сторін і не створює неправомірних перешкод у доступі скаржника до правосуддя.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року по доводах апеляційної скарги не має.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 березня 2026 року.

Головуючий      В.М. Луганська

Судді:       В.М. Барков

І.О. Максюта