ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/941/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №709/2126/25 Категорія: 301030200 	Чубай В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Карпенко О. В.  	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ковдій Ірини Сергіївни на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.02.2026 (суддя в суді першої інстанції Чубай В. В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на садовий будинок,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу ЦНАП виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської обл. Бабенко Л. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.09.2021 на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на садовий будинок АДРЕСА_1 з одночасним припиненням за ОСОБА_1 права власності на вказаний садовий будинок;
-вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 0,12 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 15.11.2007.
Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 05.09.2023 відповідно до вимог діючого законодавства, про що свідчить відповідний витяг.
ОСОБА_2 є також власником садового будинку, розташованого на даній земельній ділянці, про що свідчить технічний паспорт від 25.05.1995.
Натомість, право власності на дачний будинок на даний час зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Позивач вважає, що така реєстрація є протиправною, оскільки договір дарування не був зареєстрований відповідно до вимог чинного на момент його підписання законодавства, внаслідок чого ОСОБА_1 не набула права власності на садовий будинок.
Вважаючи свої права порушеними ОСОБА_2 звернулася до суду з відповідним позовом за їх захистом.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.02.2026 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Чорнобаївського р-ну Черкаської обл. Бабенко Л. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.09.2021, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про право власності ОСОБА_1 на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2460047071251.
Припинено право власності ОСОБА_1 на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2460047071251, номер запису про право власності 44057205.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської обл. відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не набула права власності на садовий будинок за договором дарування від 13.06.1995, оскільки вказаний договір не було зареєстровано за місцем знаходження будинку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів чи в Золотоніському відділенні БТІ. При цьому, суд в своєму рішенні послався на висновки судів першої та апеляційної інстанції у справі № 709/541/22 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування права власності та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, в яких були встановлені обставини, які суд вважав преюдиційними для розгляду даної справи.
Суд також врахував, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що садовий будинок, який знаходиться в садовому товаристві «Авіатор» с. Чапаєвка Золотоніського р-ну був подарований за договором дарування та садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 на який державним реєстратором було ухвалено рішення та здійснено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 є одним і тим самим майном. 
Суд відхилив доводи відповідача ОСОБА_1 про наявність у неї права власності через фактичне проживання нею у будинку та оплату послуг садовому товариству. 
Також судом відхилено доводи відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача, оскільки предметом позову є рішення державного реєстратора від 21.09.2021, а тому суд врахувавши що строк позовної давності зупинявся на час впровадження карантину та воєнного стану дійшов висновку, що строк звернення до суду за захистом своїх прав у позивача ще не закінчився. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської обл. суд обґрунтовував свій висновок тим, що даний відповідач є неналежним у вказаній категорії справ, оскільки у спорах про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження належним відповідачем має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ковдій І. С. просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.02.2026, як необґрунтоване, ухвалене без надання належної оцінки обставинам справи та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час ухвалення рішення, суд першої інстанції не врахував, що договір дарування від 13.06.1995 є нотаріально завіреним та чинним на даний час. За вказаним договором ОСОБА_1 набула права власності на подарований їй садовий будинок, оскільки обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно на момент укладення договору дарування законодавством передбачена не була. Судом не взято до уваги ту обставину, що право власності на майно станом на 1995 рік переходило до обдарованого після укладення договору дарування і реєстрація права власності не була умовою переходу права власності. 
Державна реєстрація права власності на садовий будинок в 2021 році була проведена державним реєстратором без порушень, ним у відповідності до ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснені всі відповідні дії для перевірки правильності поданих документів для здійснення реєстрації та враховано чинний договір дарування від 13.06.1995.
Суд помилково врахував преюдиційність висновків судів у справі № 709/541/22, ухвалених в 2023 році про те, що ОСОБА_1 не є власником садового будинку, оскільки право власності за нею було зареєстровано 21.09.2021 за два роки до ухвалення відповідних судових рішень. Крім того, предметом спору у справі № 709/541/22 була земельна ділянка, а не садовий будинок, який є предметом спору на даний час. При цьому, преюдиційне значення надається обставинам справи, встановленим судом рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Суд першої інстанції вищевикладеного не врахував, тому ухвалене ним рішення є незаконним і підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення. 
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2  є власником земельної ділянки площею 0,12 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої на території колишньої Крутьківської сільської ради Чорнобаївського р-ну Черкаської обл, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.11.2007 серії ЯЕ № 624074 (а.с. 18) та копією витягу з державного реєстру речових прав від 08.09.2023 № 345750948 (а.с. 19 т.1).
З копії технічної документації на вказану земельну ділянку (а.с. 20-31 т.1) вбачається, що на момент її виготовлення на земельній ділянці розташовані будівлі.
Згідно з копією нотаріально посвідченого договору дарування від 13.06.1995 ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 садовий будинок, який розташований в с. Чапаєвка Золотоніського району в садовому товаристві «Авіатор». (а.с. 36-37 т.1).
З копії довідки Чорнобаївського відділку «ЧООБТІ» від 05.07.2021 № 373-0 вбачається, що станом на 01.01.2013 садовий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований у ЧООБТІ за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.06.1995 (а.с. 38 т.1).
Відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2021 № 275757783 державним реєстратором виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Чорнобаївського р-ну Черкаської обл. Бабенко Л.В. 14.09.2021 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на садовий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 2460047071251), розташований у садовому товаристві «Авіатор» під № НОМЕР_1 в межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського р-ну Черкаської обл., на підставі договору дарування від 13.06.1995, про що прийнято рішення від 21.09.2021, індексний номер 60475735 (а.с. 39 т.1).
Аналогічні відомості містяться у копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 32-34 т.1).
З копії листа КП «ЧООБТІ» від 20.09.2022 № 518 вбачається, що за наявною в матеріалах інвентаризаційної справи інформацією станом на 01.01.2013 право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , у ЧООБТІ зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі довідки садового товариства «Авіатор» від 14.05.1995, запис у реєстровій книзі від 30.05.1995, книга 2, реєстровий № 32; натомість інформація, вказана в довідці Чорнобаївського відділку КП «ЧООБТІ» від 05.07.2021 № 373-0, не відповідає матеріалам інвентаризаційної справи (а.с. 35 т.1).
До копії зазначеного листа у якості додатку долучено копію довідки садового товариства «Авіатор» від 14.05.1995 № 267 про те, що ОСОБА_2 є членом садового товариства «Авіатор»; довідка видана в інвентаризаційну контору, ділянка № НОМЕР_1 (а.с. 35 на звороті т.1).
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.01.2023 у справі № 709/541/22 (а.с. 40-46 т.1), яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 16.03.2023 (а.с. 51-57 т.1), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування права власності та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.
Такими є встановлені фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
До спірних правовідносин, які виникли щодо придбаного (набутого) до 01.01.2013 нерухомого майна, підлягають застосуванню саме норми ЦК (чинні на момент виникнення правовідносин), які визначають умови та момент виникнення права власності в набувача нерухомого майна за відповідним правочином.
Спірні правовідносини між сторонами виникли в 1995 році з моменту укладення договору дарування садового будинку, отже до таких правовідносин підлягають застосуванню норми чинного на час укладення договору ЦК УРСР 1963 року (в редакції станом на момент укладення договору дарування). 
Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Статтею 48 ЦК УРСР 1963 року визначено, що угода визнається недійсною при її невідповідності закону.
Згідно ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Статтею 243 ЦК УРСР 1963 року визначено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдаровуваному.
Відповідно до ст. 244 ЦК УРСР 1963 року договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей – на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.
Згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначила, що договір дарування від 13.06.1995, що був укладений між нею та ОСОБА_1 був посвідчений нотаріально, однак не був зареєстрований в установленому порядку за місцем знаходження будинку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів чи у Золотоніському відділенні БТІ тому він є неукладеним, а відповідач ОСОБА_1 , відповідно, не набула права власності на подароване їй нерухоме майно. Таким чином у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про реєстрацію права власності на вказаний судовий будинок за ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі доводи та врахував їх під час ухвалення судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду та вважає, що судом не було враховано наступне.
З наявного в матеріалах справи договору дарування від 13.06.1995 вбачається, що він посвідчений державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н. П., отже він є укладеним, оскільки сторонами при його укладенні досягнуто згоди по всіх істотних умовах, він укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений, як це передбачено нормами ЦК УРСР 1963 року.
Реєстрація договору дарування у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів чи у Золотоніському відділенні БТІ не впливає на дійсність договору, на підставі якого 14.09.2021 ОСОБА_1 здійснила реєстрацію права власності у державного реєстратора виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської обл.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.03.2019 у справі № 904/4573/16 вказано, що відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Отже, уклавши договір дарування в 1995 році сторони цим самим висловили свою волю на те, що обдаровувана ОСОБА_1 з моменту укладення цього договору набула право власності на спірний садовий будинок, дану річ у власність вона отримала і користувалася, що сторонами не заперечується.
Відсутність реєстрації договору у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів на підставі якого набуте право власності не спростовує обставини набуття права власності ОСОБА_1 на садовий будинок, оскільки ст. 128 ЦК УРСР 1963 року чітко передбачено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, а не реєстрації договору у виконавчому комітеті Ради народних депутатів чи органах БТІ. 
Таким чином, ОСОБА_1 отримавши у власність садовий будинок в 1995 році, обов`язкова реєстрація прав власності на який не була передбачена чинним на той час законодавством, після зміни законодавства у 2013 році, скористалася своїм правом реєстрації такої власності, здійснивши її 21.09.2021 року. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 не набула права власності на садовий будинок, і таке право станом на 01.01.2013 було зареєстровано за ОСОБА_2 дійшов висновку, що у державного реєстратора були відсутні підстави для проведення реєстрації права власності на підставі наданих відповідачем документів, які не могли слугувати належною підставою реєстрації.
Такий висновок суду є хибним, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 
1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2)на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 10 цього ж Закону державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Підставами для відмови в державній реєстрації прав, з-поміж інших, є такі: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п.п. 3-4 ч. 1
ст. 24 цього ж Закону).
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду поданої заяви ОСОБА_1 та прийняття рішення про державну реєстрацію державним реєстратором здійснено всі передбачені ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та врахував, що серед підстав державної реєстрації, які визначені в ч. 1 ст. 27 цього закону є така, як укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації.
При розгляді заяви було враховано нотаріальне посвідчення договору дарування № 939 від 13.06.1995, внесення до ЄДЕССБ технічного паспорта ТІ01: НОМЕР_2 від 24.06.2021, виданого Чорнобаївським відділком КП «ЧООБТІ» та надання цим відділком короткої технічної характеристики № 373-0 від 05.07.2021, в якій вказано, що власником садового будинку є ОСОБА_1 .
При цьому, ОСОБА_1 з метою проведення реєстрації права власності уклала договори на виконання робіт № 340-о від 24.06.2025 та № 555-о від 31.08.2025, отримала технічний паспорт на садовий будинок та коротку технічну характеристику, які містяться в матеріалах справи та були надані державному реєстратору. 
Наявна в матеріалах справи відповідь директора КП «ЧООБТІ» від 20.09.2022 № 518 (а.с. 35 т.1), яка помилково врахована судом першої інстанції як одна з підстав для відмови в задоволенні позову і як обставина, що ОСОБА_1 не набула права власності на садовий будинок свідчить лише про те, що право власності на садовий будинок станом на 01.01.2013 не було зареєстровано ОСОБА_1 шляхом внесення його до реєстру, однак не спростовує набуття права власності за договором дарування від 13.06.1995, який був чинний (діючий) на момент проведення реєстраційних дій реєстратором та ніким не оспорений, не скасований та залишається чинним на даний час. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду про задоволення вимог про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора є помилковим та підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову. 
Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду, що обставина не набуття ОСОБА_1 права власності на садовий будинок згідно з договором дарування від 13.06.1995 не потребує доказування у даній справі, оскільки вона встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили у справі № 709/541/22.
Так, предметом позовних вимог у справі № 709/541/22 було скасування права власності на земельну ділянку та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку і спір не стосувався права власності на садовий будинок, який є предметом спору у даній справі.
Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Питання законності проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 садового будинку АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Авіатор» 21.09.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської області не досліджувалося у справі № 709/541/22, крім того, станом на момент ухвалення судових рішень у даній справі в 2023 році право власності на садовий будинок вже було зареєстровано в установленому порядку за ОСОБА_1 ще з 21.09.2021, на що суд першої інстанції уваги не звернув. 
Так як позовна вимога про припинення права власності ОСОБА_1 на садовий будинок є похідною від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, підстав для задоволення якої апеляційний суд не вбачає, тому в задоволенні вимоги про припинення права власності ОСОБА_1 на садовий будинок слід також відмовити.
Щодо рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської обл. 
Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду та відмовляє в задоволенні позову через відсутність порушеного права позивача, що є самостійною підставою для відмови позовних вимог, тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування вцілому. 
У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 3 634 грн., що підтверджується платіжними інструкціями 2.571985745.1 від 13.03.2026 (а.с. 13 т.2) та 2.580221911.1 від 19.03.2026 (а.с. 37 т.2), тому у відповідності ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 634 грн. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.02.2026 – скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на садовий будинок – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 634 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 22.04.2026.

Суддя-доповідач

Судді