ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/344/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 703/4800/24 Категорія: 304090000 	Биченко І. Я. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач – ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року (у складі судді Биченка І.Я.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду із даним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4350017, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
14.06.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2524851, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 4350017 від 21 червня 2021 року.
У свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 4350017 від 21.06.2021.
Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4350017 від 21.06.2021.
13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 2524851від 14.06.2021.
У свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 2524851від 14.06.2021.
Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2524851від 14.06.2021.
Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів, сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, становить 126419,95 грн, яку ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2024 позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договорами № 4350017 від 21.06.2021 та № 2524851 від 14.06.2021 у розмірі 126419,95 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн, а всього 154447,95 грн.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2024 скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2025 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договорами № 4350017 від 21.06.2021 та № 2524851 від 14.06.2021 у розмірі 126419,95 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн, а всього 139447,95 грн.
Судом першої інстанції, на підставі поданих доказів, встановлено факт укладення ОСОБА_1 кредитних договорів із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та факт видачі кредиторами кредитних коштів. Водночас, доказів сплати відповідачем заборгованості за спірними кредитними договорами матеріали справи не містять.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт відступлення права грошової вимоги до боржника.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2025 скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження укладення кредитних договорів та проведення первісними кредиторами ідентифікації відповідача.
Також звертає увагу на відсутність належних доказів перерахування коштів відповідачу. Долучені до позовної заяви довідки про перерахування коштів не є первинними документами, оформленими в порядку ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Зауважує, що стягнення відсотків за користування кредитними коштами можливе лише у період дії такого договору, разом з тим відповідно до матеріалів справи позивач стягує відсотки за користування кредитними коштами поза межами кредитного договору.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації про відступлення права вимоги саме до відповідача.
Також скаржник просить виключити документи, отримані судом першої інстанції на виконання ухвали про витребування доказів від 09.09.2025, із числа доказів по справі. Вказує, що клопотання про витребування доказів було подано позивачем з пропуском строку, передбаченого ст. 83 ЦПК України. Відтак, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення такого клопотання та витребування з АТ КБ «Приватбанк» інформації щодо перерахування коштів на картку ОСОБА_1 
05.01.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Вважає, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.
Зазначає, що в матеріалах справи є належні докази відступлення права вимоги, які були досліджені судом першої інстанції.
Вказує, що кредитні договори були укладені дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Крім того, ідентифікація відповідачки здійснювалась комплексно, шляхом поєднання персональних даних, контролю над мобільним номером телефону, використанням одноразового ідентифікатора та банківської платіжної картки, що повністю відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та усталеній судовій практиці. Твердження відповідачки про відсутність будь-якої ідентифікації не підтверджені належними доказами та спрямовані виключно на ухилення від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
Разом з тим, перед укладенням Договорів Позичальник отримав від Кредитодавців всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договорів та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договорів, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.
Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити відповідачці у задоволенні клопотання про виключення з числа доказів у справі документів, отриманих Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на виконання ухвали суду про витребування доказів, оскільки зазначені документи є належними, допустимими та достовірними доказами, отриманими у передбачений законом спосіб, і мають істотне значення для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
Заслухавши доповідь судді, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить таких висновків.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України ).
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4350017 від 21.06.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 20000 грн строком на 30 днів зі сплатою 1,90 % в день. 
Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 0,95 % в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Якщо споживачу в межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.
Споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах).
Згідно з п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2?4.2.4. договору.
24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4350017 від 21.06.2021.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги позивачу ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги від 10.01.2023, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 4350017 від 21.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1 .
Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість.
Крім того, 14.06.2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачкою було укладено Договір позики № 2524851, за умовами якого ОСОБА_1 було надано у позику грошові кошти у розмірі 12000 гривень, які вона зобов`язалася повернути протягом 30 днів до 14.07.2021.
Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.09450 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.
Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.
Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою.
Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.
Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику.
Згідно з п. 3.1.3. Договору позики у період прострочення Позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення.
13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, згідно якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 .
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги від 10.01.2023, у тому числі за Договором позики № 2524851 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «Маніфою» та відповідачем.
Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за вказаним договором позики, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість.
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору (частина 1 статті 641 ЦК України).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 2 статті 642 ЦК України).
Тобто, одна із сторін договору (позичальник або фінансова установа) надає іншій стороні заяву (пропозицію, оферту), в якій пропонує укласти кредитний договір на певних умовах.
Така заява має містити істотні умови договору: ціль кредитування, суму кредиту, процентну ставку, порядок надання.
Інша сторона (отримувач пропозиції) має надати повну та безумовну відповідь. Це означає, що така відповідь (акцепт) має трактуватись без жодних сумнівів.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).
Відповідач підписав договір про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту та отримав від банку підписаний акцепт, а тому така форма договору сторонами була узгоджена, а у його тексті було погоджено всі істотні умови.
Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно?телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідачем не спростовано презумпції правомірності кредитного договору, а тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Колегія суддів, зважаючи на вказані норми чинного законодавства, доходить висновку про укладеність між сторонами кредитних договорів в електронному вигляді.
Як вбачається з листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 11.01.2024 № 4008 про успішність операцій, на картку № НОМЕР_1 , яка зазначена в кредитному договорі № 4350017 від 21.06.2021, було перераховано кошти у розмірі 20000 грн.
Також у листі ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 4931-ВП від 03.07.2024 зазначено, що 14.06.2021 було перераховано кредитні кошти у розмірі 12000 грн на картку № НОМЕР_1 .
На виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2025 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація, що дійсно на банківський рахунок відповідача 21.06.2021 надійшли кошти у сумі 20000 грн та 14.06.2021 – у сумі 12000 грн.
Щодо клопотання скаржника в апеляційній скарзі про виключення із числа доказів зазначених вище документів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
Суд на стадії розгляду заяви про перегляд заочного рішення оцінює, чи мають докази, на які посилається відповідач, істотне значення для справи.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2024 скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
На цій стадії у сторін виникають процесуальні права, включаючи право на витребування доказів, що передбачено ст. 84 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки відповідач у заяві про перегляд заочного рішення посилалася на обставини, що мають істотне значення для даної справи, позивач, реалізуючи принцип змагальності, мав процесуальне право надати докази на їх спростування або клопотати про їх витребування.
Відтак, позивач мав повне право подавати клопотання про витребування доказів на стадії перегляду заочного рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині тверджень про відсутність у матеріалах справи доказів перерахування відповідачу кредитних коштів відповідно до кредитного договору № 4350017 від 21.06.2021 та договору позики № 2524851 від 14.06.2021.
Відповідно до розрахунків ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4350017 від 21.06.2021 становить 65970,95 грн, з яких:
– заборгованість по тілу кредиту 20000 грн;
– заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 45600 грн;
– 3 % річних за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 – 50,95 грн;
– інфляційні втрати за 02.2022 – 320 грн.
Відповідно до розрахунків ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 2524851 від 14.06.2021 становить 200544 грн:
– заборгованість по тілу кредиту 12000 грн;
– заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 188544 грн.
Проте, враховуючи принцип співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 60449 грн, з яких: 12000 грн – тіло, 48449 грн – проценти на дату відступлення права вимоги.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором № 4350017 від 21.06.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .
За умовами укладеного договору вбачається, що строк його дії становить 30 календарних днів, стандартна відсоткова ставка становить 1,90 % в день.
Крім того, умовами договору передбачений порядок пролонгації договору у разі наявності заборгованості на строк не більше, ніж 90 календарних днів.
Оскільки відповідач належним чином не виконувала зобов`язання, з урахуванням узгоджених сторонами умов договору, фактичний строк договору склав 120 календарних днів.
При застосуванні відсоткової ставки у розмірі 1,90 % в день, сума відсотків, яка підлягала сплаті становить 45600 грн (20000 грн. х 1,90 % х 120 днів).
При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості.
Власного контррозрахунку ОСОБА_1 не надано.
Щодо розміру штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України, то їх розмір розрахований вірно та за період, який відповідає положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Отже, загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 65970,95 грн, який підлягає стягненню на користь позивача.
Щодо нарахування відсотків за договором позики № 2524851 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «Маніфою» та відповідачем.
У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду виклала наступний висновок: «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (пункт 141).»
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Отже, позикодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії договору позики, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.
У даному договорі позики передбачено, що сума позики становить 12000 грн, строк кредитування до 14.07.2021 (30 днів). За умовами договору продовження строку позики за цим договором здійснюється шляхом укладення Додаткової угоди.
Однак, матеріали цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії договору позики.
Процентна ставка передбачена договором становить 1.99000 % в день. При цьому, нарахування відсотків здійснюється з наступного дня з дня надання позики (п. 3.3. договору). Отже фактично відсотки повинні нараховуватися за 29 календарних дні.
За розрахунком, здійсненим судом апеляційної інстанції, розмір відсотків, який підлягав нарахуванню становить 6925,20 грн.
Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним договором позики, включаючи тіло кредиту у розмірі 12000 грн та відсотки за користування позикою у розмірі 6925,20 грн, становить 18925,20 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах закону і матеріалах справи та підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за договором позики № 2524851 від 14.06.2021, шляхом зменшення з 48449 грн до 6925,20 грн, а відтак, підлягає зменшенню загальний розмір стягнутої заборгованості за укладеними договорами з 126419,95 грн до 84896,15 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» на суму 84896,15 грн (67,2 %), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2034,82 грн.
Також, враховуючи принцип змагальності та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, враховуючи складність справи, засади розумності та співмірності, колегія суддів доходить висновку про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу з 10000 грн до 7000 грн.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, то відповідно з ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1489,78 грн.
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, оскільки на ОСОБА_1 покладається більша сума судових витрат, то з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору в розмірі 545,04 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року у даній справі змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості за договорами № 4350017 від 21.06.2021 та № 2524851 від 14.06.2021 з 126419,95 грн до 84896,15 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 545,04 грн та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 18 березня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков