ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.03.2026	Справа № 910/13227/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/13227/25
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 
до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»
про стягнення 52466,67 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - відповідач) про стягнення 52466,67 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.217733374 від 06.11.2023 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «MAN TGX 18.400» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована трьома страховиками, позивач отримав право вимоги на компенсацію частини від виплаченого страхового відшкодування іншим страховиком, яким є відповідач у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/13227/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті спору. 
22.01.2026 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» надійшли пояснення по суті спору, які за свою суттю є відзивом на позовну заяву, у яких відповідач проти позову заперечив, з огляду на те, що долучений позивачем до позову звіт з розрахунком розміру страхового відшкодування є недопустимим доказом, оскільки складений всупереч Методиці товарознавчої експертизи. Крім того, відповідач наголосив, що цивільно-правова відповідальність водія винного у вчиненні ДТП застрахована також і у ПАТ «НАСК «Оранта», що вимагає застосування до спірних правовідносин Протоколу Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020.
28.01.2026 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач проти пояснень відповідача заперечив та вказав, що долучений позивачем до позову звіт з розрахунком розміру страхового відшкодування є належним та допустимим доказом у справі так як останній складений у відповідності до приписів Методики товарознавчої експертизи, а тому такий звіт підлягає врахуванню під час вирішення даного спору по суті. Посилання відповідача на необхідність застосування до них правовідносин Протоколу Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020 в частині ПАТ «НАСК «Оранта» позивач відхилив, посилаючись на те, що ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування у передбаченому розмірі в межах ліміту полісу страхування за вирахуванням безумовної франшизи.
Своїм правом на подання заперечень, як то передбачено приписами статті 167 Господарського процесуального кодексу України відповідач не скористався.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення до нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №ЕР.217733374 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова (VIN код) НОМЕР_3 .
Згідно договору до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП.
Строк дії договору встановлено з 06.11.2023 по 05.11.2024.
23.01.2024 року приблизно о 16 год. 40 хв., на 3 км+ 350м автодороги «Під`їзд до м. Львова», неподалік м. Дубляни Львівського р-ну Львівської обл., відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобілем марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_2 та вантажного автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 з напівпричіпом марки «SHMITZ SKO 24», державний номерний знак НОМЕР_5 , а саме: ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_2 , на прямій ділянці дороги, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділ 1 п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «безпечна швидкість»); Розділ 2 п. 2.3б, д; Розділ 12 п. 12.1; які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру здійснив виїзд на смугу зустрічного руху з подальшим зіткненням із нерухомою перешкодою у вигляді автопоїзда вантажного автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 з напівпричіпом марки «SHMITZ SKO 24», державний номерний знак НОМЕР_5 , який знаходився під керуванням ОСОБА_3 , у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «BMW 3281», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.02.2024 у справі №466/2087/24 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закрито.
25.01.2024 року ОСОБА_5 , як власник автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 з напівпричіпом марки «SHMITZ SKO 24» звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
Згідно звіту №SOS_-240126-276263 від 18.03.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ТзОВ «АК «Експерт-Сервіс», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки (23.01.2024), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 334591,86 грн.
01.04.2024 року позивачем складений та підписаний страховий акт №37388/1, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 157400,00 грн.
На підставі складеного страхового акту №37388/1 від 01.04.2024 ПАТ «СК «ПЗУ Україна», виконуючи свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.217733374, перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 157400,00 грн на рахунок власника автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 , що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №00114926 від 02.04.2024.
У той же час, як вбачається з матеріалів справи, на час дорожньо-транспортної пригоди 23.01.2024 були чинні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які оформлені полісами №216994453, укладеного з ПАТ «НАСК «Оранта», та №213307463, укладеного з ТДВ «СГ «Оберіг», предметом яких є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «BMW 328I», номер кузова (VIN код) НОМЕР_3 .
Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про настання події за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №37388-31 від 26.01.2024.
Згідно долученої ПАТ «СК «ПЗУ України» довідки, ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило на користь позивача 09.08.2024 грошові кошти (частину страхового відшкодування по полісу №ЕР.217733374) у розмірі 49966,67 грн.
Крім того, як вбачається з долучених до матеріалів справи заяви №46625/37388/1 про виплату страхового відшкодування №15224/р від 31.07.2024 та заяви на виплату страхового відшкодування №437 ПЗУ / АСА від 21.05.2025, позивач звернувся до відповідача з вимогами сплатити частину страхового відшкодування в порядку визначеному Протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020.
14.08.2024 року ТДВ «СГ «Оберіг» надало позивачу відмову у виплаті страхового відшкодування №1408-02, у якій вказало про відсутність підстав для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) з посиланням на пп. 37.1.3, п. 37.1 ст. 37 Закону №1961-IV, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
26.02.2020 року протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №464/2020 затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Порядок), метою якого є врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками.
Позивач не заперечує факту обізнаності про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який ним страхувався, а саме: транспортний засіб марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова (VIN код) НОМЕР_3 .
Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент настання ДТП, окрім укладеного з позивачем полісу страхування №ЕР.217733374, були також чинні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які оформлені полісами №216994453, укладеного з ПАТ «НАСК «Оранта», та №213307463, укладеного з ТДВ «СГ «Оберіг», предметом яких є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «BMW 328I», номер кузова (VIN код) НОМЕР_3 
Транспортний засіб, згідно чинного законодавства, ідентифікується номерними знаками двигуна та кузова (шасі); ідентифікаційний номер транспортного засобу, або VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.
Згідно п.п. 1.1, 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Отже, на час скоєння ДТП 23.01.2024 цивільно-правова відповідальність особи, винної у ДТП, за участю транспортного засобу марки «BMW 328I», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова (VIN код) НОМЕР_3 була застрахована, в тому числі, за полісом №213307463 у ТДВ «СГ «Оберіг» (відповідач).
Виходячи зі змісту ст. 108 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Частиною 2 статі 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Згідно із п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону №1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.
03.06.2021 протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України №500/2021 були внесені зміни до п. 5.2 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено розрахунок розміру страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного з інших страховиків.
Так, згідно із п. 5.2 Порядку, розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 ЦК України у залежності розміру шкоди за формулою: Ск=(Св-Сш/Кс)/(Кс-1)-Ф, Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика, Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування, Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку; Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку; Ф - розмір франшизи.
Пунктом 5.3 Порядку визначено, що страховик за внутрішнім договором страхування якого настала подія, що має ознаки страхового випадку, але проведення виплати страхового відшкодування здійснено згідно з цим Порядком іншим страховиком і розмір шкоди не перевищує загального розміру страхових сум за відповідну шкоду, за усіма чинними на момент настання страхового випадку внутрішніми договорами страхування зобов`язаний здійснити страхове відшкодування такому іншому страховику протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.
Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
При цьому, відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Як вбачається з матеріалів справи на виконання приписів пункту 36.2 статті 36 Закону, ПАТ «СК «ПЗУ України», як страховиком, було сплачено на користь власника пошкодженого ТЗ розмір страхового відшкодування в сумі 157400,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №00114926 від 02.04.2024.
З матеріалів справи вбачається, що ліміт відповідальності відповідача за полісом №213307463 складає 160000,00 грн з розміром франшизи 2500,00 грн, а ліміт відповідальності позивача за полісом №ЕР.217733374 складає 160000,00 грн з розміром франшизи 2600,00 грн.
Пунктом 5.2 Порядку визначено, що розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 ЦК України у залежності розміру шкоди за формулою: Ск=(Св-Сш/Кс)/(Кс-1)-Ф, Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика, Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування, Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку; Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку; Ф - розмір франшизи.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що на момент вчинення ДТП позивачем, відповідачем та ПАТ «НСК «Оранта» застраховано цивільно-правову відповідальність особи, винної у ДТП, за участі транспортного засобу вантажного автомобіля марки «MAN TGX 18.400», державний номерний знак НОМЕР_4 , позивачем заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в розмірі 52466,67 грн, розрахованого наступним чином: 52466,67 грн = 157400,00 грн (виплачена позивачем сума) / 3 (кількість страховиків).
У той же час, як встановлено судом, рішенням Правління Національного банку України від 31.12.2024 «Про застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування», зокрема, анульовано Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» ліцензію на здійснення діяльності із страхування; вирішено звернутися до господарського суду із заявою про відкриття ліквідаційної процедури Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг».
Отже, починаючи з 31.12.2024 до відповідача застосувались заходи, які унеможливили проведення ним будь-яких виплат страхових відшкодувань, та виконань будь-яких інших зобов`язань.
23.01.2025 року Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про прийняття рішення про ліквідацію Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», за результатами чого ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 у справі №910/850/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі №910/850/25 позов Національного банку України задоволено повністю. Ліквідовано Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг». Призначено ліквідатором Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №310 від 12.03.2013). Встановлено, що кредитори мають право заявити свої вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» протягом шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи, шляхом направлення їх ліквідатору Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» - арбітражному керуючому Григор`єву Валерію Васильовичу.
20.06.2024 року набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX (надалі - Закон №3720-IX), який введений в дію з 01.01.2025.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 43 Закону №3720-IX МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди укладено внутрішній договір страхування із страховиком, який на дату подання заяви про регламентну виплату не мав права здійснювати обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з припиненням членства в МТСБУ, і такий страховик (його правонаступник) із закінченням строку, визначеного цим Законом для прийняття рішення щодо здійснення страхової виплати, не прийняв відповідного рішення або прийняв рішення про здійснення страхової виплати, але не здійснив її, а також у разі відкриття провадження у справі про банкрутство такого страховика чи ліквідації такого страховика - для виконання його зобов`язань за внутрішніми договорами страхування.
Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, у даному випадку у спірних правовідносинах, з урахуванням встановлених вище судом обставин щодо відповідача, позивач мав звернутись із вимогою про стягнення суми страхового відшкодування саме до МТСБУ.
Тоді як, звертаючись з цим позовом до суду та користаючись своїми процесуальними правами, позивач визначив відповідачем Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», яке в силу вищенаведених обставин не може вважатись належним відповідачем за даним позовом. 
Відтак, оскільки позивач не ставив перед судом питання щодо заміни неналежного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на належного - МТСБУ, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Водночас, враховуючи, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, судом не досліджується питання наявності правових підстав для виплати (стягнення) страхового відшкодування, як і не досліджується питання обґрунтованості наведених сторонами доводів у заявах по суті спору. 
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 73-80, 129, 233-238, 240, 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення 52466,67 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний 09.03.2026.

Суддя	Т.В. Васильченко