КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5481/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ ВП 43995486)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №3954295/11-20 від 10.05.2024 року. 
Позов мотивувала тим, що у лютому 2025 року вона отримала вказане податкове повідомлення-рішення, яким їй визначено суму мінімального податкового зобов`язання у розмірі 3271, 71 грн. за 2023 рік за земельну ділянку код ТТГ НОМЕР_2 , площею 3,4200 га. Позивачка не погоджується із цим рішенням та стверджує, що вона не володіє земельною ділянкою, за яку їй нараховане мінімальне податкове зобов`язання, і не отримує доходи від використання її за призначенням. З цих підстав просить суд визнати спірне рішення протиправним та скасувати його. 
Ухвалою судді від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що за базами даних ДПС та відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка за кадастровим номером 3525584800:02:000:0129, розташована на території Лозуватської сільської територіальної громади Благовіщенського району Кіровоградської області. Ця земельна ділянка віднесена до сільськогосподарських угідь з цільовим призначенням - для товарного сільськогосподарського виробництва. Тож позивачці щодо цієї земельної ділянки нараховане мінімальне податкове зобов`язання на суму 3271, 71 грн., про що їй направлене спірне податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" №3954295/11-20 від 10.05.2024 року. Доводячи його правомірність, просив суд у задоволенні позову відмовити. 
Позивачка подала відповідь на відзив, у якій заперечила належність їй земельної ділянки за кадастровим номером 3525584800:02:000:0129. 
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.
ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54, п.170.14 ст.170 ПК України визначило ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік, про що склало податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" №3954295/11-20 від 10.05.2024 року на суму 3271, 71 грн.
Це рішення 06.02.2025 року направлене позивачці поштою та отримане нею 12.02.2025 року. 
Позивачка не зверталася до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суми податку.
Натомість позивачка 10.08.2025 року звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.114-2 пункту 14.1 статті 14 ПК України, мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.
Згідно з підпунктом 162.1.1-1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб у частині мінімального податкового зобов`язання є фізична особа-резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь.
У статті 38-1 ПК України наведені такі правила визначення мінімального податкового зобов`язання:
38-1.1. Мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ).
38-1.1.1. Мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ) щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої проведена, обчислюється за формулою:
МПЗ = НГОд х К х М / 12,
де:
МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання;
НГОд - нормативна грошова оцінка відповідної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю;
К - коефіцієнт, який становить 0,05;
М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.
38-1.1.2. Мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ) щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою:
МПЗ = НГО х S х К х М / 12,
де:
МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання;
НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю;
S - площа земельної ділянки, гектарах;
К - коефіцієнт, що становить 0,05;
М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.
38-1.1.3. При обчисленні мінімального податкового зобов`язання платниками єдиного податку четвертої групи - фізичними особами - підприємцями, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", коефіцієнт "К", визначений у підпунктах 381.1.1 і 381.1.2 цього пункту, застосовується у половинному розмірі.
38-1.1.4. Мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік.
38-1.2. Мінімальне податкове зобов`язання не визначається для:
земельних ділянок, що використовуються дачними (дачно-будівельними) та садівничими (городницькими) кооперативами (товариствами), а також набуті у власність/користування членами цих кооперативів (товариств) у результаті приватизації (купівлі/продажу, оренди) у межах земель, що належали цим кооперативам (товариствам) на праві колективної власності чи перебували у їх постійному користуванні;
земель запасу;
невитребуваних земельних часток (паїв), розпорядниками яких є органи місцевого самоврядування, крім таких земельних часток (паїв), переданих органами місцевого самоврядування в оренду;
земельних ділянок зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, які належать фізичним особам на праві власності та/або на праві користування та станом на 1 січня 2022 року знаходилися у межах населених пунктів;
земельних ділянок, земельних часток (паїв), за які не нараховувалися та не сплачувалися плата за землю або єдиний податок четвертої групи, що перебувають у консервації, або забруднені вибухонебезпечними предметами, або щодо яких прийнято рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.
Мінімальне податкове зобов`язання для земельних ділянок, земельних часток (паїв), передбачених абзацом сьомим цього пункту, не визначається за період, за який не визначається плата за землю або єдиний податок четвертої групи.
38-1.3. У разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом.
38-1.4. У разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) - починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.
У разі відсутності державної реєстрації переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) на загальних підставах за податковий (звітний) рік.
У пункті 170.14 статті 140 ПК України наведені такі особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь:
170.14.1. Для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
170.14.2. У разі передачі таких земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, їх розмір враховується при визначенні загального мінімального податкового зобов`язання орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) таких земельних ділянок у порядку, встановленому цим Кодексом.
170.14.3. Визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.
Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.
При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.
У разі державної реєстрації платника податку фізичною особою - підприємцем загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, які використовуються таким підприємцем для провадження господарського діяльності, розраховується таким платником у порядку, визначеному пунктом 177.14 статті 177 та статтею 2971 цього Кодексу, з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація фізичної особи - підприємця.
Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.
Якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) таке податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку у зазначений строк, фізична особа звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату річного податкового зобов`язання на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів.
Таке річне податкове зобов`язання може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів є частиною зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.
Сума податку на доходи фізичних осіб у частині позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги площі кожної із земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, та сплачується (перераховується) до місцевих бюджетів за місцезнаходженням таких земельних ділянок.
170.14.4. Сума податку на доходи фізичних осіб у частині позитивного значення такої різниці не враховується у загальній сумі сплачених податків, зборів, платежів у наступному податковому (звітному) році.
170.14.5. До загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів платника податку включаються:
податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції;
земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь.
У сумі сплачених податків, зборів, платежів не враховуються помилково та/або надміру сплачені у податковому (звітному) році суми податків, зборів, платежів.
170.14.6. У разі згоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку зобов`язаний сплатити зазначену у відповідному податковому повідомленні-рішенні суму податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
У разі незгоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою у відповідному податковому повідомленні-рішенні сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку має право у порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, звернутися до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб, з наданням підтвердних документів, зокрема щодо:
земельних ділянок, що знаходяться у платника податку у власності та/або постійному користуванні або в оренді (суборенді, емфітевзисі), їх нормативної грошової оцінки та площі;
суми доходу, отриманого від реалізації власної сільськогосподарської продукції;
суми сплачених податків, зборів, платежів.
У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельні ділянки або договорів про передачу в оренду, емфітевзис або інше користування земельних ділянок, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, обчислення мінімального податкового зобов`язання здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації від відповідних органів про власність/користування або перехід права власності/користування на такі земельні ділянки.
Якщо за результатами звірки виявлено розбіжності між даними контролюючого органу та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган протягом 10 днів, наступних за днем завершення звірки, зобов`язаний скасувати (відкликати) таке податкове повідомлення-рішення та у разі потреби надіслати (вручити) платнику податку нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку, складене з урахуванням результатів проведеної звірки.
170.14.7. Контролюючі органи за місцем податкової адреси платників податку в 10-денний строк інформують контролюючі органи за місцезнаходженням відповідних земельних ділянок про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Пунктами 64, 67 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України установлено, що першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.
Тимчасово, для розрахунку мінімального податкового зобов`язання за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки коефіцієнт "К", визначений у підпунктах 38-1.1.1 і 38-1.1.2 статті 38-1 цього Кодексу, застосовується із значенням 0,04.
Згідно з Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204, податкове повідомлення-рішення за формою "МПЗФ" складається для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання з позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів для фізичних осіб - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (у тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства (додаток 30).
Суд зазначає, що за правилами пункту 170.14 статті 170 ПК України визначення фізичним особам сум мінімального податкового зобов`язання щодо земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, які перебувають у володінні/користуванні таких осіб, здійснюється контролюючим органом (за податковою адресою таких осіб) на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру або документів платника податків, що підтверджують право власності/користування земельною ділянкою. 
Відповідно до підпункту 38-1.1.2 пункту 38-1.1 статті 381 ПК України мінімальне податкове зобов`язання щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою: МПЗ = НГО х S х К х М / 12, де: МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання; НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; S - площа земельної ділянки, га; К - коефіцієнт, що становить 0,05 (для розрахунку за 2023 рік - 0,04); М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності/користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі, постійному користуванні) платника податків.
Контролюючий орган визначає розмір річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб як суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом звітного року податків, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції, земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь), про що до 1 липня року, наступного за звітним, надсилає (вручає) платнику податку податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" разом з детальним розрахунком суми податку. 
ГУ ДПС у Кіровоградській області стверджує, що ОСОБА_1 у 2023 році була платником податку як власник земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Благовіщенської територіальної громади (код ТТГ місцезнаходження земельної ділянки UA35020010000028961) площею 3,4200 га, за яку їй обчислене мінімальне податкове зобов`язання у розмірі 4362, 28 грн. за таким розрахунком: 31888 грн. х 3,4200 га х 0,04 = 12 / 12, де:
- 31888 грн. – нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Кіровоградській області,
- 3,4200 га – площа земельної ділянки, 
- 12 – кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебувала у власності/користуванні позивачки у 2023 році. 
Виходячи із цієї суми, контролюючий орган нарахував позивачці суму річного податкового зобов`язання, обчисливши його як різницю між сумою загального мінімального податкового зобов`язання (4362,28 грн.) та сумою земельного податку, нарахованого позивачці податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №3810088-2407-1128 від 22.05.2023 року (1090, 57 грн.), і така склала 3271,71 грн.
Такі дані наведені у розрахунку до податкового повідомлення-рішення форми "МПЗФ" №3954295/11-20 від 10.05.2024 року, яке є предметом цього спору. 
З метою перевірки таких розрахунків суд витребував від ГУ ДПС у Кіровоградській області докази наявності у власності та/або користуванні ОСОБА_1 у 2023 році земельної ділянки (площею 3,4200 га, код ТТГ UA35020010000028961), за яку їй нараховане МПЗ за 2023 рік, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру або документи платника податків, що підтверджують право власності/користування земельною ділянкою, та інші докази, які підтверджують дані, що наведені у розрахунку до спірного податкового повідомлення-рішення. 
Відповідач надав суду відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3525584800:02:000:0129, згідно з якими в інтересах обтяжувача ОСОБА_1 28.09.2022 року зареєстроване обтяження – арешт на земельну ділянку за ухвалою суду від 18.07.2022 року у цивільній справі №402/157/22.
Суд за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установив, що земельна ділянка за кадастровим номером 3525584800:02:000:0129 площею 3,2906 га розташована на території Лозуватської сільської територіальної громади Благовіщенського району Кіровоградської області та призначена для товарного сільськогосподарського виробництва. 
Ця земельна ділянка сформована у 2002 році і належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 04.04.2002 року. 
Після смерті ОСОБА_2 у 2013 році ця земельна ділянка стала предметом судових спорів між спадкоємцями, зокрема за участю ОСОБА_1 , які тривали упродовж 2018 – 2025 років.
ОСОБА_1 стала власником частки земельної ділянки за кадастровим номером 3525584800:02:000:0129 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом 12.03.2026 року. 
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2026 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельної ділянки за кадастровим номером 3525584800:02:000:0129. 
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Тож оскільки позивачка набула право власності на земельну ділянку лише у 2026 році, то у 2023 році вона не могла бути платником податку на доходи фізичних осіб в частині мінімального податкового зобов`язання за цю земельну ділянку, якою вона тоді не володіла і не користувалася. 
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності/користування ОСОБА_1 на інші земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, станом на 2023 рік. 
У ході судового розгляду справи відповідач не довів належність ОСОБА_1 у 2023 році до кола платників податку - власників, орендарів, користувачів земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, та наявність у неї обов`язку зі сплати податку у розмірі, нарахованому спірним податковим повідомленням-рішенням.
Спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, а позов про його скасування слід задовольнити.
Судові витрати сторони не понесли.
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "МПЗФ" №3954295/11-20 від 10.05.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ