Справа № 404/6477/25 
Номер провадження 2/404/2178/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропи вницького
в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.
за участю секретаря Котової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, -
В С Т А Н О В И В: 
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпром Маркет», у червні 2025 року, звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3922112 від 23.12.2020 року в загальній сумі 29503,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 10000,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 19503,00 грн. Позов мотивований тим, що 23.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики № 3922112. 21 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 2106, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року. 03.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року. Оскільки відповідач зобов`язання за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року належним чином не виконав та відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 29503,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 10000,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 19503,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 04 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Клопотання позивача, про витребування доказів, задоволено. На підставі статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк» докази (а.с. 14).
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 50406 від 05.12.2025 року), яким просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до умов договору позики № 3922112 від 23.12.2020 року, сума позики становить 10 000 грн, строк позики становить 15 днів та процентна ставка в розмірі 1.99%. Загальна заборгованість має бути розрахована наступним чином: 10 000*1.99%*15 = 2 985 грн, а тому заборгованість за відсотками, яку зазначає позивач у розмірі 19503 грн не є обґрунтованою і не відповідає умовам договору. Так як справа є малозначною та типовою, з огляду на кількість боржників та однаковий предмет правничої допомоги, то вважає, що витрати у розмірі 3500,00 грн не є співмірними з ціною позову даної справи та не можуть бути задоволені. Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та має право на не нарахування процентів за користування кредитом (а.с. 36-43).
Крім того, позивачем подано до суду відповідь на відзив (вх. № 51324 від 11.12.2025 року), в якому просить задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до пункту 4.2 договору позики № 3922112, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. У договорі позики встановлено строк позики 15 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою – 2.7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику – не нараховано. Також проценти за користування кредитом/позикою не нараховуються на час проходження військової служби, проте відповідачем не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, які підтверджують проходження військової служби в період з 24.12.2020 по 31.03.2021 року (період нарахування процентів за договором позики №3922112) (а.с. 51-58).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог (а.с. 51-52).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 63), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не подавав.
Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.
На підставі договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3922112 від 23.12.2020 року ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» позику в сумі 10000,00 грн, строк позики 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день, з орієнтовною реальною річною процентною ставкою 361,35% (пункт 2 договору) (а.с.16).
Відповідно до пункту 4.2. вказаного договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі “Правила“), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується рухом коштів по картці від 05.04.2026 року на ім`я ОСОБА_1 . 
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» 21 червня 2021 року укладено договір факторингу № 2106. За умовами пункту 1.1 якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право Вимоги).
Згідно з реєстру прав вимог № 1 до договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» 03 квітня 2023 року укладено договір факторингу № 030423-ФК. За умовами пункту 1.1 якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право Вимоги).
Згідно з реєстру заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року становить в загальній сумі 29503,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 10000,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 19503,00 грн, яку і заявив до стягнення позивач. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, Правила надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечене агенство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтей 641, 644 Цивільного кодексу України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 1082 Цивільного кодексу України, передбачено боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за основною сумою боргу в сумі 10000,00 грн.
Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 19503,00 грн. 
У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно договору позики № 3922112 від 23.12.2020 року сторони погодили відсоткову ставку за користування позикою. Відповідач ознайомився з даними умовами кредитування, про що засвідчив електронним підписом на вказаному договорі.
Водночас, представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та має право на ненарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до довідки № 8523 від 08 грудня 2025 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України, сержант ОСОБА_1 дійсно з 30.03.2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 2 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 49).
Проте, суд погоджується з доводами позивача, що проценти за користування кредитом/позикою не нараховуються на час проходження військової служби, проте Відповідачем/представником Відповідача не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, які підтверджують проходження військової служби в період з 24.12.2020 по 31.03.2021 року (період нарахування процентів за договором позики №3922112) – не долучено, відтак суд вважає доводи представника відповідача враховуючи документи надані на даному етапі – не заслуговують до уваги.
Таким чином, оскільки докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договором в матеріалах справи відсутні, а також враховуючи, те, що відповідач при оформленні позики ознайомлений з відсотковою ставкою по договору позики, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 19503,00 грн.
Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.
Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1136/18.
Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, витяг з а акту № 14-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року від 19.05.2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579934713.1 від 19.05.2025 року на суму 399000,00 грн. 
Враховуючи, категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку пункту 1 частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем у справі судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.
Керуючись Законом України «Про електронну комерцію», статтями 516, 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 11-13, 141, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за договором позики № 3922112 від 23.12.2020 року в загальній сумі 29503,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 10000,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 19503,00 грн, а також 2422,40 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08200, Київська область місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок № 9а, офіс № 204; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 14.04.2026 року. 

Суддя Фортечного районного 
суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Л. Д. Кулінка