Справа № 595/1735/25
Провадження № 2/595/95/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 
м.Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області

 
в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Пастушак І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Бучацької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В : 
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Бучацької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно – житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 . Відповідно до погосподарської книги за 1991–1995 роки, зазначений житловий будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», у складі якого проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно з положеннями, чинними до 15 квітня 1991 року, усі члени колгоспного двору були рівними співвласниками майна, а після ліквідації інституту колгоспних дворів право власності на житловий будинок зберігалося за його членами. Таким чином, кожна з вказаних осіб мала по 1/2 частки у праві власності на будинок. Після смерті матері у 2001 році її частка перейшла до дочки як єдиної спадкоємиці за законом. ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері постійно проживала у будинку, володіла ним, утримувала його та розпоряджалася ним як власним, унаслідок чого стала одноосібною власницею житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Згідно із заповітом, посвідченим Старопетликівською сільською радою у 2020 році, єдиною спадкоємицею всього належного їй майна є ОСОБА_1 . Згідно з довідкою №383 від 15.10.2023 р., виданою старостою Старопетликівського старостинського округу, на момент смерті ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що після смерті спадкодавця позивач звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Таким чином, позивач є фактичним спадкоємцем зазначеного майна, проте не може оформити право власності у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання, згідно якого просить суд розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача Бучацької міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без участі представника Бучацької міської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. 
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. 
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть №00049891187 від 06.03.2025, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Із свідоцтвапро народження серії НОМЕР_1 виданого 15.02.1991 в с. Білявинці Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_2 , її батьками записані: ОСОБА_4 – батько та ОСОБА_3 – мати. 
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір.
Станом на 15.04.1991 головою домогосподарства за адресою с. Білявинці була ОСОБА_3 , суспільна група вказана «колгоспний двір», у домогосподарстві ОСОБА_3 проживали: ОСОБА_3 – голова сім`ї; ОСОБА_2 – донька, що підтверджується копією погосподарської книги по домогосподарству ОСОБА_3 .
Із архівного витягу із протоколу чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Старопетликівської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 30.12.1993 р. вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність та користування земельну ділянку у загальному розмірі 0,54 га, з яких: 0,05 га землі під будівлю та 0,49 га землі під ріллю.
Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.
Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями ст. ст. 120-127 ЦК Української РСР, спадкування майна колгоспного двору регулювалося ст. 563 ЦК УРСР.
Так, згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Частиною другою статті 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Подібні правовідносини проаналізовані Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-350цс15.
Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.
Таким чином померлій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало по 1/2 в цьому будинку як членам колгоспного двору. 
Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 549 вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Так, як ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , то її частка перейшла до доньки ОСОБА_2 відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, як спадкоємиці за законом, що підтверджується випискою з погосподарської книги №78 с. Білявинці за 1991-1995 року, наданою Бучацькою міською радою 16.05.2024 року за №03-20/1147. ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері постійно проживала у будинку, володіла ним, утримувала його та розпоряджалася ним як власним, унаслідок чого стала одноосібною власницею житлового будинку. 
Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 28 листопада 2022 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Старопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_5 , її батьками записані: ОСОБА_6 – батько та ОСОБА_2 – мати. 
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 06 березня 2000 року Старопетликівською сільською радою Бучацького району, ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». 
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою №383 від 15.10.2023, виданою старостою Старопетликівського старостинського округу, на момент смерті ОСОБА_2 проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_2 проживала одна. Померлій належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За наявними в сільській раді відомостями ОСОБА_2 було складено заповіт посвідчений Старопетликівською сільською радою 06.11.2020 за реєстровим №39, який на даний час не змінено і не скасовано.
Згідно із заповітом, посвідченим секретарем Старопетликівської сільської ради 06.11.2020, спадкодавець ОСОБА_2 усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Згідно довідки №291 від 31.07.2023, виданої КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «Бучацькому бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано.
01.08.2023 КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» виготовленого технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_1 .
Згідно висновку про ринкову вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , складеного ПП ОСОБА_9 , ринкова вартість майна, станом на 13.08.2025 становить – 188 449 грн. 
Із інформації за №41/01-24 від 07.03.2026, наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась. Приватним нотаріусом надано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 08.12.2022 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до відповіді № 52/01-24 від 05.03.2025 виданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. ОСОБА_1 , спадкоємцю після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра звернулась до приватного нотаріуса Іванів Л.І., за видачею свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра була спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спадщину прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, через відсутність правовстановлюючого документу, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
Як вбачається з частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра була спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняла спадщину в порядку ст.549 ЦК УРСР фактично вступивши в управління спадковим майном. Позивач вчинила дії по прийняттю спадщини та прийняла її, подавши заяву до нотаріальної контори, тому набула право на будинок в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 . Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється. 
Осіб, які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено.
Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 315,352-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора