Справа № 178/2799/25

Р І Ш Е Н Н Я 

і м е н е м У к р а ї н и 

20 лютого 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючої судді:  Берелет В.В., 
секретаря:    Янченко Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Кринички цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Затишнянська сільська рада Кам`янського району Дніпропетровської області, Південний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, - 

У С Т А Н О В И В: 
Заявник звернувся до суду з цією заявою та вказав, що він є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 28 травня 2025 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У 1998 році ОСОБА_2 вийшла на пенсію та переїхала на постійне місце проживання до батьківського будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . В 2001 році ОСОБА_1 вийшов на пенсію і також переїхав на постійне місце проживання до дружини, однак з місця реєстрації проживання не знявся. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 26 січня 2017 року виконавчим комітетом Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. На даний час у заявника виникла необхідність у встановленні факту проживання його та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка з дружиною за однією адресою, оскільки зазначена обставина в майбутньому матиме для заявника юридичні наслідки. Тому, заявник звернувся до суду з цією заявою та просить встановити факт постійного його проживання з дружиною, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловік та дружина, протягом шести років до дня її смерті. 
Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Водночас ч. 1 ст. 5 ЦПК України зазначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Частиною 1 ст. 293 ЦПКУ країни передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Статтею 315 ЦПК України встановлений перелік фактів, що мають юридичне значення, які встановлюються у судовому порядку. 
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, судом встановлені такі фактичні обставини. ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії  НОМЕР_1 , виданим повторно 28 травня 2025 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У 1998 році ОСОБА_2 вийшла на пенсію та переїхала на постійне місце проживання до батьківського будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . В 2001 році ОСОБА_1 вийшов на пенсію і також переїхав на постійне місце проживання до дружини, однак з місця реєстрації проживання не знявся. Згідно Акту про встановлення факту проживання / спільного проживання, складеного 19 червня 2025 року депутатом Затишнянської сільської ради № 1 Дніпропетровської області та підписаним свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та посвідченим старостою ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_1 спільно проживав з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де й вели спільне господарство. Проживав за вказаною адресою без реєстрації. На момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 був разом з нею. 
Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. 
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. 
Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. 
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Таким чином заявником доведено, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, породжує для нього юридичні наслідки, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу, до дня смерті останньої. 
Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. 
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ: 
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю – задовольнити. 
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , разом з його дружиною, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останніх шести років до дня смерті ОСОБА_2 . 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 

Суддя:	  	В.  В.  Берелет 	

р