ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 лютого 2026 року	Справа №160/36099/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, Волинська область, вул. Київський майдан, 6, ЄДРПОУ:21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

19 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , періоду роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1983 року, та скасувати рішення №046550009215 від 31.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 період роботи згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1983 року та здійснити розрахунок пенсії за віком.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1983 р.н. через відсутність номера та дати, на яких внесено записи за кожен рік про відпрацьовані людино-дні встановленого мінімуму, а також не враховано період роботи згідно із архівних довідок № 762, № 763 від 12.06.20205 року, так як значиться ОСОБА_2 (без по батькові ), що не відповідає паспортним даним.
З наведеним вище позивач не погоджується, оскільки трудова книжка НОМЕР_2 від 03.08.1983 року на ім`я ОСОБА_1 заповнювалась уповноваженими особами підприємства, де вона працювала, тому недоліки її заповнення не є підставою вважати відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Ухвалою від 22 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 31 грудня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, Волинська область, вул. Київський майдан, 6, ЄДРПОУ:21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та встановив строк для усунення недоліків заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
05 січня 2026 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків вказаних в ухвалі від 31 грудня 2025 року.
Ухвалою від 19 січня 2026 року суд продовжив розгляд справи після без руху після відкриття.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
01.01.2026 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому він не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач 1 зазначає, що до страхового стажу спеціалістами ГУ ПФУ у Волинській області не зараховано період роботи в колгоспі імені Кірова з 07 лютого 1983 року по 17 червня 2000 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03 серпня 1983 року. 
За результатами розгляду заяви позивача, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення № 046550009215 від 31 жовтня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Вказаний період роботи не може бути зарахований до страхового стажу Позивачу, так як у підставах внесення записів щодо встановлено мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання у трудовій книжці відсутні назва документа, номер та дата на підставі яких внесені записи за кожен рік. 
Позивач, подані архівні довідки №№ 762, 763 від 12 червня 2025 року про відпрацьовані трудодні за 1988-2000 роки не відповідають даним позивача (ім`я та по батькові) вказаним в книгах обліку праці колгоспу, а тому не можуть бути взяті до уваги ГУ ПФУ у Волинській області. 
Інших документів для підтвердження спірного періоду роботи позивачем до відповідача подано не було. 
Таким чином, період роботи в колгоспі не може бути зарахований позивачу до страхового стажу.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .
Позивач 31 жовтня 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), за місцем свого проживання, із заявою для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
З урахуванням зазначеного Порядку, визначено орган, який розглядатиме заяву позивача ГУ ПФУ у Волинській області.
На момент звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 60 років 05 місяців (17 травня 1965 року народження).
Згідно із даними системи персоніфікованого обліку та поданих документів позивачем для призначення пенсії її страховий стаж становить 06 років 05 місяців. 
До страхового стажу спеціалістами ГУ ПФУ у Волинській області не зараховано період роботи в колгоспі імені Кірова з 07 лютого 1983 року по 17 червня 2000 року згідно із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03 серпня 1983 року. 
За результатами розгляду заяви позивача, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення № 046550009215 від 31 жовтня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідач зазначив таке: згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03 серпня 1983 року позивач працював в колгоспі імені Кірова з 07 лютого 1983 року по 17 червня 2000 року. Вказаний період роботи не може бути зарахований до страхового стажу позивачу, так як у підставах внесення записів щодо встановлено мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання у трудовій книжці відсутні назва документа, номер та дата на підставі яких внесені записи за кожен рік. Позивачем, подані архівні довідки №№ 762, 763 від 12 червня 2025 року про відпрацьовані трудодні за 1988-2000 роки не відповідають даним позивача (ім`я та по батькові) вказаним в книгах обліку праці колгоспу, а тому не можуть бути взяті до уваги ГУ ПФУ у Волинській області. Інших документів для підтвердження спірного періоду роботи позивачем до відповідача подано не було, тому період роботи в колгоспі не може бути зарахований позивачу до страхового стажу.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком та не у зарахуванні стажу роботи згідно із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03 серпня 1983 року, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладених в відзивах на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Згідно з ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 03 серпня 1983 року, остання працювала, зокрема: що 07.02.1983р. прийнята в колхоз ім. Кірова згідно поданої заяви, далі 17.06.2000 року зроблено запис, звільнена в зв`язку з реорганізацією КСП ім. Кірова, далі на сторінках 4-5 зроблено записи - 22.11.2002 року П`ятихатський центр зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю, 16.12.2003р. припинено виплату допомоги по безробітло, 20.02.2004р. розпочато виплату допомоги по безробіттю, запис переноситься на сторінки 6-7, далі 17.08.2004 року припинено виплату матеріальної допомоги, на сторінках 18-19 зроблені записи за 1983-1989 роки відпрацьовані людино-дні, 1990-1991 роки декретна відпустка, 1992-1996 роки відпрацьовано людино-дні, далі на сторінках 20- 21 зроблені записи за 1997-2000 роки відпрацьовані людино-дні. Всі записи в трудовій книжці зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, та підписом посадової особи, тобто здійснені відповідно до Інструкції. 
ОСОБА_1 для забезпечення свого права на пенсію за віком підтвердження записів у трудових книжках надала відповідачу слідуючі документи: 
-копію свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дає підстави на декретну відпустку в 1990-1991 році;
-копію довідки з Дніпропетровського обласного центру зайнятості №1041-25 від 31.10.2025р., про перебування на обліку як безробітна у П`ятихатському центрі зхайнятості в період 2002-2004 роки;
-копію архівної довідки №762 від 12.06.2025р., де зазначено що в книгах обліку оплати колгоспу ім. Кірова, з 1976 року ім. Леніна, з 1984 року ім. Кірова, з 1993 року КСП ім. Кірова, з 2000 року ТОВ «Лан» значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_2 по батькові не вказано (так у документах) і її відпрацьовані людино-дні за 1988-1994 роки;
-копію архівної довідки №763 від 12.06.2025р., де зазначено що в книгах обліку оплати праці колгоспу ім. Кірова, з 1976 року ім. Леніна, з 1984 року ім. Кірова, з 1993 року КСП ім. Кірова, з 2000 року ТОВ «Лан» значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з 2000 року по батькові не вказано (так у документах) і її відпрацьовані людино-дні за 1995-2000 роки;
-копію архівної довідки №764 від 12.06.2025р., де зазначено що в книгах обліку оплати праці колгоспу ім. Кірова, з 1976 року ім. Леніна, з 1984 року ім. Кірова, з 1993 року КСП ім. Кірова, з 2000 року ТОВ «Лан» значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_2 , по батькові не вказано (так у документах) і її заробітна плата за 1988-1994 роки;
-копію архівної довідки №765 від 12.06.2025р., де зазначено що в книгах обліку оплати праці колгоспу ім. Кірова, з 1976 року ім. Леніна, з 1984 року ім. Кірова, з 1993 року КСП ім. Кірова, з 2000 року ТОВ «Лан» значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з 2000 року по батькові не вказано (так у документах) і її заробітна плата за 1995-2000 роки. 
Отже, вищевказані документи повністю співпадають з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1983 року виписаної на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Додатково суд зазначає, що згідно з п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі Основні положення), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 Основних положень регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абз.2 п. 2 Основних положень трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печатки (п.6 Основних положень).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13 Основних положень).

За таких підстав, суд вважає, що виникнення розбіжностей між трудовою книжною, архівними довідками та паспортними даними не може бути підставою для відмови в зарахуванні даного періоду до стажу роботи позивачки.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та робить висновок про необґрунтованість винесеного відповідачем рішення № 046550009215 від 31 жовтня 2025 року та відповідно про необхідність його скасування.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати необхіний пенсійний орган зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 період роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1983 року.
Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії за віком задоволенню не підлягають, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, і на власний розсуд розраховувати пільговий чи страховий стаж. Задоволення зазначених вимог свідчитиме про втручання у дискреційні повноваження пенсійного органу, що є неприпустимим.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати нормизаконута вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідалозакону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.
Таким чином, позовні вимоги в частині здійснити розрахунок пенсії за віком не підлягають задоволенню.
В даному випадку заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, за результатом якої прийнято рішення №046550009215 від 31.10.2025 року, яке оскаржується в рамках цієї справи.
Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією від 05.01.2026. 
Оскільки задоволено основну позовну вимогу позивача, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 1211,20грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Керуючись ст. 139, 241-246 , 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, Волинська область, вул. Київський майдан, 6, ЄДРПОУ:21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ЄДРПОУ: 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 046550009215 від 31.10.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 період роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1983 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 жовтня 2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням позиції викладеної у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, Волинська область, вул. Київський майдан, 6, ЄДРПОУ:21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук