Справа № 467/38/26
Провадження № 3/467/35/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого – судді Кологривої Т.М.
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І., 
особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого інвалідність ІІ групи, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення
В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2025 року о 11:26 годині в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив телефонний дзвінок оператору лінії «102», під час якого висловлювався нецензурною лайкою в адресу оператора «102», на зауваження заспокоїтися не реагував, чим порушив громадський порядок, тим самим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Крім того, 23 січня 2026 року о 15:50 годині в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив телефонний дзвінок оператору лінії «102», під час якого висловлювався нецензурною лайкою в адресу оператора «102», на зауваження заспокоїтися не реагував, чим порушив громадський порядок, тим самим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою суду від 4 березня 2026 року відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП адміністративні матеріалипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП об`єднанні в одне провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_1 провину визнав повністю та просив суд врахувати те, що він має інвалідність ІІ групи, а тому просить звільнити від сплати судового збору.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Між тим, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Тобто, для дій, які входять до складу дрібного хуліганства, характерно ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю.
До обов`язкового складу об`єктивної сторони дрібного хуліганства входить здійснення дій, направлених на порушення громадського порядку та спокою громадян.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до рапорту помічника чергового відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області 24 грудня 2025 року о 11:45 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 24 грудня 2025 року о 11:45 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 бік оператора та співробітників служби «102» виражався нецензурною лайкою. 
Відповідно до рапорту помічника чергового відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області 23 січня 2026 року о 15:58 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 23 січня 2026 року о 15:58 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 бік оператора та співробітників служби «102» виражався нецензурною лайкою.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає повністю доведеною провину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 724455 від 24 грудня 2025 року, ВАД № 874937 від 23 січня 2026 року, рапортами помічників чергового відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.
Стаття 173 КпАП України передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Враховуючи, що  ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, згідно зі ст. 36 КпАП України, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП, суд визнає щире каяття  ОСОБА_1 .
Обставин, що обтяжують відповідальність  ОСОБА_1 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на  ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини та відношення до скоєного, майновий стан та приходить до висновку, що з огляду на дотримання принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення і заходом державного примусу, про необхідність застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене ст.173 КУпАП, у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»  передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Натомість згідно пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»  від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.
Оскільки ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи, то суд приходить до висновку про звільнення останнього від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст.33,40-1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначити йому стягнення у вигляді адміністративного штрафу на користь держави у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 119 (сто дев`ятнадцять) грн.
Суд, також роз`яснює, що згідно ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області. 

Суддя Т.М. Кологрива