Справа № 700/274/26 
Провадження № 2/700/370/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючого судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Кравець І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка справу №700/274/26 провадження №2/700/370/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
В С Т А H О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що 15.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 26, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 19.08.2025 року повторно. Від шлюбу мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося,через розбіжності у поглядах на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, поваги та підтримки. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, відсутній спільний бюджет. Спільне проживання перетворилося на джерело постійних конфліктів, емоційного виснаження та психологічного дискомфорту, що негативно впливає на дитину, яка змушена бути свідком напружених стосунків між батьками. Позивач неодноразово намагався налагодити діалог та знайти шлях до порозуміння, проте відповідач не бажає йти на компроміси та працювати над збереженням сім`ї. Подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. З огляду на вищевикладене, просить шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача судові витрати у загальному розмірі 6331,20 грн.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві просили про розгляд справи у відсутності позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов визнає, на розірвання шлюбу згідна. Також відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій заперечувала щодо стягнення з неї судових витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх надмірними. Підтвердила, що з липня 2025 року вони з чоловіком проживають окремо, шлюбні відносини припинені. Спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Просить врахувати, що на її утриманні перебуває дитина, позивач мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, яку сплатив напередодні судового засідання.
Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно зі ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом було встановлено, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу та щодо якого не заперечувала відповідач, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то ця вимога підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Положенням п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 19.08.2025 року, ордер на надання правничої допомоги серія СА №1132510 від 19.08.2025 року, розрахунок вартості наданої правничої допомоги загальною вартістю 5000 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 19.08.2025 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 19.08.2025 про прийняття готівкових коштів в сумі 5000 грн.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід приймати до уваги викладене нижче.
Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тому суд звертає увагу, що при розподілі витрат на правничу допомогу, слід врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Крім того, позивачем при подачі позову було сплачено 1331 грн 20 коп. судового збору.
Згідно з частиною 1 статті 142 ЦПК України, частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.
Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 665 грн 60 коп. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову згідно квитанції.
Також суд вважає можливим судовий збір в сумі 665 грн 60 коп. (50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову) відповідно до статті 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.109, 110,112-114 СК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 15.07.2017 року Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 26, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище, набуте у шлюбі, а саме « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, тобто стягнути 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) судових витрат.
Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 п`ятдесят відсотків судового збору сплаченого при поданні позовної заяви до суду, тобто повернути 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 понесені ним витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень) 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ