Номер провадження: 33/813/567/26
Номер справи місцевого суду: 947/38926/25 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Хартова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хартов Максим Валерійович, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Одночасно ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підстав п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до адміністративних матеріалів, 28.09.2025 року о 14 год. 53 хв., водій ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «GEELY», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Ак. Корольова, біля будинку № 112 в. м. Одесі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Київським районним судом м. Одеси від 26 грудня 2025 року про визнання винним і притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.33).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 05.02.2026 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хартов М.В.,подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.48-52).

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2026 року клопотання адвоката Хартова М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року, було задоволено.
Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №467497 від 28.09.2025 року (а.с.1);
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5);
- відеозаписом з місця подій (а.с.6) та ін.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у справі № 216/5226/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також визначає спеціального суб`єкта водія транспортного засобу.
Разом з тим, відеофіксацією не підтверджено наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , безспірну відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 вів себе адекватно, надавав чіткі та послідовні відповіді на поставлені поліцейськими питання, порушень координації руху не виявляв, вів себе спокійно та коректно, між тим неодноразово погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим і висадив пасажирів із керуємого ним транспортним засобом.
Так, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського проїхати до лікаря-нарколога з метою огляду на стан сп`яніння погодився, проте зазначав, що в його автомобілі наявні пасажирі, яких ОСОБА_1 повинен, як таксист, довести до вул. Архітекторської, оскільки вже отримав гроші від клієнтів за поїздку (урив. 0:06:09-0:06:47).

Аналізуючи докази, наявні в матеріалах справи, в тому числі і наявні відеозаписи, підстав вважати, що ОСОБА_1 діяв умисно, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, не мається, оскільки встановлено, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Проте працівниками поліції це було розцінене як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, матеріали справи не містять спростування доводів ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що виключає притягнення його до відповідальності за порушення вимог пункту 2.5 ПДР.

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначено статтею 280 КУпАП, відповідно до положень даної норми права з`ясуванню підлягає, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всіх фактичних обставин справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй сукупності наявні в матеріалах справи докази не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.
У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд зауважує, що суд повинен обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартами доведення «поза розумним сумнівом».
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).
На підставі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності винуватості суд має тлумачити на користь ОСОБА_1 , позаяк за висновками Верховного Суду недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова від 08.07.2020 року справа № 463/1352/16-а).

За положеннями п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наведені вище обставини й конституційні приписи свідчать про неодержання співробітниками поліції порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1, ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року скасувати і провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     С.М. Сегеда