ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2026 р. Справа №914/2448/25

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Матущак О.І.
Скрипчук О.С. 
секретар судового засідання Копець Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 від 26.11.2025 (вх.№ЗАГС 01-05/3474/25 від 26.11.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2025 (повний текст рішення складено 07.11.2025, суддя Запотічняк О.Д.)
у справі № 914/2448/25
за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів” (надалі АТ Акціонерно-комерційний банк “Львів”), м. Львів
до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Луців Юрія Богдановича (надалі ФОП Луців Ю.Б.), м. Львів
до відповідача -2:  ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 ), м. Львів
до відповідача -3:  ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ), м. Броди, Львівська обл.
про: солідарне стягнення 3 076 185,22 грн.,

з участю представників:
від позивача: Вертас М.М.;
від відповідача-1: не з`явився; 
від відповідача-2: не з`явився;
від відпоідача-3:  ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк “Львів” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Луців Юрія Богдановича, до ОСОБА_2 та до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості згідно Генерального договору № 424/В/2021 від 28.05.2021 в розмірі 3 076 185,22 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем-1 існували договірні відносини за Генеральним договором та додатковими договорами до нього на підставі яких Банком було надано кредит відповідачеві. Проте, відповідач-1 порушив свої зобов`язання щодо своєчасного та повного погашення кредиту, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3 076 185,22 грн. Водночас, 28.05.2021 з метою забезпечення виконання вимог за Генеральним договором №424/В/2021 від 14.05.2021 між АТ АКБ “Львів” та ОСОБА_2 укладено договір поруки №424/В/2021/Р-1 та між АТ АКБ “Львів” та ОСОБА_1 укладено договір поруки Ж387/В/2021/Р-2. Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом про солідарне стягнення з боржника та поручителя заборгованості згідно Генерального договору № 424/В/2021 від 28.05.2021 в розмірі 3 076 185,22 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.11.2025 у справі №914/2448/25 (суддя О.Д. Запотічняк) позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Луціва Юрія Богдановича та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку “Львів” заборгованість в розмірі 3 076 185,22 грн. Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Луціва Юрія Богдановича та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку “Львів” заборгованість в розмірі 3 076 185,22 грн. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів”- 15 380,93 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів” – 15 380,93 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів” - 15 380,93 грн. судового збору.
В ході розгляду справи суд встановив, що відповідач-1 свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував протягом періоду користування наданим кредитом, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 3 076 185,22 грн., з яких: 2 809 859,52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 266 325,70 грн. заборгованість за відсотками. Водночас, виконання зобов`язань відповідача-1 за Генеральним договором № 424/В/2021 від 28.05.2021 забезпечено поруками відповідача-2 за договором поруки № 424/В/2021/Р-1 від 28.05.2021 та відповідача-3 за договором поруки № 387/В/2021/Р-2 від 28.05.2021, за умовами яких поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі за повернення кредитів, сплату відсотків та інших платежів, передбачених Генеральним договором та додатковими договорами до нього. При цьому, відповідачі розмір спірних нарахувань не спростували, доказів сплати кредитної заборгованості не надали. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачі мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники.
Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене судове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Скаржник вважає рішення суду першої інстанції ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що листи-вимоги Банкувід 09.07.2025 повернуто з відміткою “за закінченням строку зберігання”, що не є підставою для визнання належного повідомлення. Разом з тим, при укладенні як кредитних договорів, так і договорів поруки відповідачами зазначені їх мобільні телефони та адреса електронної пошти, однак позивачем не надано жодного доказу про скерування листів-вимог чи на електронну пошту відповідача-1, чи через мережу операторів мобільного зв`язку за телефонним номером ФОП Луціва Ю.Б. Отже, позивачем не вжито належних та достатніх заходів для надіслання вимоги Поручителю, що виключає настання юридичних наслідків для поручителя згідно зі ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, а порука припиняється зі спливом шестимісячного строку для пред`явлення вимог. Також позивачем не надано доказів того, що додатковими договорами №424/В/2021-6 та №424/В/2021-7 від 25.07.2024 про надання кредитів відповідно до Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 не перевищено ліміт кредитування встановлений основним договором. Окрім того, скаржник заперечує щодо стягнення заборгованості за процентами, покликаючись на звільнення від відповідальності за прострочення в умовах воєнного стану та форс-мажорних обставин.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною. Зокрема зазначає, що правовідносини між Банком та Поручителем по кредитному зобов`язанню ОСОБА_1 виникли із договору поруки №424/В/2021/Р-1 від 28.05.2021, згідно з пунктом 2.8 якого Поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 банківських днів з дати надсилання йому вимоги Кредитора. При цьому вимога Кредитора вважається такою, що отримана Поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим або цінним листом па поштову адресу або електронну адресу Поручителя, зазначені в договорі поруки, або повідомлені Поручителем додатково, або вручена йому особисто. Отже, сторони в договорі врегулювали порядок надсилання листа-вимоги та передбачили, що сам факт надсилання цієї вимоги, незалежно від того чи вручена вона Поручителю, чи повернулася назад в Банк, буде вважатись належним повідомленням. Щодо тверджень скаржника про припинення поруки у зв`язку із непред`явленням вимоги протягом 6 місяців позивач зауважує, що пунктами 4.4-4.6 договору поруки сторони передбачили, зокрема, що порука, тобто зобов`язання Поручителя за цим договором припиняється зі спливом трьох років (36 місяців), з дати кінцевого терміну виконання основного зобов`язання, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Також сторони погодили, що до усіх вимог, які виникають із умов цього договору, встановлюється позовна давність у 10 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність. Позивач наголошує, що матеріалами даної справи підтверджено, що даному кредитному зобов`язанню не перевищувався ліміт кредитування. Більше того, п. 1.6 договору поруки передбачено, що Поручитель, шляхом підписання цього договору, виражає свою згоду на зміну основного зобов`язання, без необхідності будь-якого додаткового погодження з ним, включаючи випадки збільшення кредитних зобов`язань Позичальника, пов`язані зі збільшенням ліміту кредитування, збільшення розміру відсотків за користування кредитом, збільшення терміну кредитування та інших. Щодо звільнення від відповідальності у стягненні відстосків з посиланням на форс-мажорні обставини – військовий стан позивач зазначає, що ст.625 ЦК України стосується лише штрафних санкцій неустойки (штрафу, пені), а відсотки по кредиту, не є штрафними санкціями і підстав для відмови у їх нарахуванні чи стягненні немає. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач-1 та відповідач-2 не надали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу.
Представник третьої особи-3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Позивач просив залишити без змін рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2025 у даній справі, апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідач-1 та відповідач-2 не делегували уповноважених представників в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною відповідальним працівником Західного апеляційного господарського суду. Відповідачу-2 ухвали суду апеляційної інстанції надсилались на адресу ОСОБА_2 , зазначену в позовній заяві та апеляційній скарзі, востаннє ухвала від 27.01.2026 про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 03.03.2026.
Суд враховує, що ухвали Західного апеляційного господарського суду у справі №914/2448/25, оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень України. Зміст ухвал є загальнодоступним.
Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що явка сторін у справі обов`язковою не визнавалась, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу № 914/2448/25 за їх відсутності, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-3 Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
28.05.2021 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Фізичною особою – підприємцем Луцівим Юрієм Богдановичем (Позичальник) укладено Генеральний договір №424/В/2021.
Відповідно до п. 1.1 Генерального договору Банк зобов`язується встановити Позичальнику максимальний ліміт заборгованості (кредитування), в межах якого надавати йому кредити, овердрафти, гарантії, відкривати кредитні лінії (надалі разом іменуються кредити) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором та додатковими договорами до нього, а Позичальник зобов`язується виконувати свої обов`язки по поверненню кредитів, в тому числі по сплаті процентів, комісій за користування ними, а також інших платежів, передбачених цим договором та додатковими договорами до нього.
Конкретні умови кредитування, зокрема: тип кредиту, сума, валюта, процентна ставка, комісія, порядок видачі кредиту, строк повернення, цільове призначення кредиту, визначаються додатковими договорами, що укладаються між сторонами, та є невід`ємною частиною цього договору. Додаткові договори не повинні суперечити загальним та граничним умовам, що визначені цим договором (п. 1.2 Генерального договору).
Згідно з п. 2.1 Генерального договору Банк здійснює кредитування за цим договором на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості та валюта кредитування -10 000 000,00 грн; строк дії включно до 27.05.2031 (120 місяців).
В межах максимального ліміту заборгованості, передбаченого п. 2.1.1 цього договору, Позичальнику надаються кредити на строк не більше 60 місяців. Кожна видача кредиту в межах максимального ліміту заборгованості оформляється додатковим договором до цього договору, в якому вказуються тип кредиту, сума, валюта, процентна ставка, порядок видачі, строк повернення, цільове призначення кредиту, рахунки для обліку кредиту та відсотків за його користування (п. 2.2 Генерального договору).
Пунктом 3.4 Генерального договору сторони передбачено, що Позичальник сплачує проценти, нараховані відповідно до п. 3.2 цього договору, у валюті отриманого кредиту щомісяця але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані.
Банк у випадках, передбачених п. 2.7 цього договору, має право вимагати дострокового повернення кредитів, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє Позичальника (п. 4.9 Генерального договору). 
25.07.2024 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Фізичною особою – підприємцем Луцівим Юрієм Богдановичем (Позичальник) укладено додатковий договір №424/В/2021-6 про надання кредиту до Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 (надалі кредитний договір 1), яким передбачено, що Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим додатковим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним (п. 1 кредитного договору).
Банк видає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту - 1 028 000,00 грн.; процентна ставка 23 % річних; дата повернення кредиту 30.06.2027; порядок видачі кредиту безготівково на поточний рахунок Позичальника; графік повернення кредиту згідно графіку погашення кредиту оформленого додатком № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п. 2.1 кредитного договору 1).
Бак прийняті на себе зобов`язання згідно додатковому договору №424/В/2021-6 (кредитного договору 1) виконав, перерахувавши Позичальнику кошти в розмірі 1 028 000,00грн., що підтверджується меморіальним ордером №1138956 від 25.07.2024.
Також 25.07.2024 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Фізичною особою – підприємцем Луцівим Юрієм Богдановичем (Позичальник) укладено додатковий договір №424/В/2021-7 про надання кредиту до Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 (надалі кредитний договір 2), згідно з умовами якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 1 993 000,00 грн., із процентною ставкою 23% річних, з кінцевою датою повернення - 30.06.2027 для рефінансування кредитної заборгованості в Банку «Львів» по кредитних договорах: №424/В/2021-4 від 29.07.2022, №424/В/2021-5 від 08.08.2023.
Банк прийняті на себе зобов`язання по додатковому договору №424/В/2021-7 (кредитному договору 2) виконав, перерахувавши Позичальнику кошти в розмірі 1 993 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №1139009 від 25.07.2024.
Відповідно до пунктів 2.1.6 кредитних договорів, повернення кредиту здійснюється згідно з графіками погашення кредиту, що є невід`ємною частиною договорів.
Згідно з п.п. 4.1, 4.2 кредитних договорів Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором або додатками до нього. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкових перерахунків або внесення готівки в касу Банку.
Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п. 2.1.3 цих договорів з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному в п. 2.1.4. договорів (п. 3.2 кредитних договорів). 
Відповідно до п. 2.7 кредитних договорів Банк має право відмовити у виплаті Позичальнику кредиту або його частини та/або вимагати дострокового повернення кредиту у наступних випадках, зокрема, наявності обставин, які свідчать про те, що наданий Позичальникові кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором; невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань, передбачених цим договором; несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини.
Банк у випадках, передбачених п. 2.7 цих додаткових договорів, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги Банку (п. 4.8 договорів) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за додатковими договорами (п.п. 4.8, 4.9 кредитних договорів).
Згідно з наявними в матеріалах справи банківськими виписками по особових рахунках АТ АКБ «Львів» заборгованість по нарахованих і несплачених ФОП Луців Ю.Б. (Позичальник) процентах по додатковому договору №424/В/2021-6 від 25.07.2024 (кредитний договір 1) за період з 01.04.2025 по 23.07.2025 становить 66 133,47 грн. Заборгованість по нарахованих і несплачених процентах по додатковому договору № 424/В/2021-7 від 25.07.2024 (кредитний договір 2) за період з 01.02.2025 по 23.07.2025 становить 200 192,23 грн.
На виконання п.4.9 кредитних договорів, Банком було надіслано ФОП Луціву Ю.Б. (Позичальнику) лист-вимову від 09.07.2025 за вих.5072/-05 по додатковому договору №424/В/2021-6 та лист-вимову від 09.07.2025 за вих.№5075/0-05 по додатковому договору №424/В/2021-7 про дострокове повернення кредитів. Листи -вимоги повернуто відділенням поштового зв`язку «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується Трекінгами «Укрпошти» 0505335703264, 0505335704112.
З 24.07.2025 у зв`язку із направленням вищезазначених листів-вимог про дострокове виконання кредитного зобов`язання, які змінили кінцевий термін повернення кредиту, Банком припинено нараховування процентів по додатковому договору №424/В/2021-6 (кредитний договір 1) та по додатковому договору №424/В/2021-7 від 25.07.2024 (кредитний договір 2).
28.05.2021 з метою забезпечення виконання вимог за Генеральним договором №424/В/2021 від 28.05.2021 між АТ АКБ “Львів” (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) укладено договір поруки №424/В/2021/Р-1 та між АТ АКБ “Львів” (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки №424/В/2021/Р-2.
Порукою за даними договорами забезпечуються вимоги Кредитора, що випливають з умов Генерального договору № 424/В/2021 від 28.05.2021 та додаткових договорів до нього, укладеного між Кредитором та ФОП Луців Юрієм Богдановем (Позичальник).
Безпосередні обсяг, розмір, порядок і умови виконання основного зобов`язання визначаються відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням усіх додаткових договорів і додатків до них, які укладені або будуть укладені в майбутньому (п. 1.2 договорів поруки). 
Відповідно до п. 1.3 договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу (повернення кредиту), процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором.
Поручитель несе солідарну з Позичальником відповідальність за належне виконання Позичальником основного зобов`язання (п. 1.4 договорів поруки).
У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником основного зобов`язання, Поручитель зобов`язується виконати основне зобов`язання в повному обсязі, а саме: повернути отриманий але не повернутий Позичальником кредит; сплатити нараховані проценти за користування кредитом, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами кредитного договору (підпункти 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 договорів поруки).
Згідно з п. 2.3 договорів поруки Кредитор вправі вимагати виконання основного зобов`язання, частково або в повному обсязі, на свій розсуд, як від Позичальника і Поручителя, так і від будь-кого з них окремо.
Пунктом 2.8 договорів поруки передбачено, що Поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 банківських днів з дати надіслання йому вимоги Кредитора. При цьому, вимога Кредитора вважається такою, що отримана Поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим чи цінним листом на поштову адресу або на адресу електронної пошти Поручителя, зазначені в цьому договорі або повідомлені Поручителем додатково, або вручена йому особисто. 
На виконання п. 2.8 договорів поруки Банком надіслано Поручителю ОСОБА_2 лист- вимогу від 09.07.2025 за вих.№5076/0-05 та Поручителю ОСОБА_1 надіслано листи-вимоги від 09.07.2025 за вих. №5072/0-05, №5075/0-05 та №5077/0-05. Вказані листи-вимоги повернуто відділенням поштового зв`язку «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».
Наведені обставини зумовили звернення позивача з даним позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів 
При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.
Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов укладеного між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Фізичною особою – підприємцем Луцівим Юрієм Богдановичем (Позичальник) Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021.
В подальшому між Банком та Позичальником укладено додатковий договір №424/В/2021-6 від 25.07.2024 про надання кредиту до Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 (кредитний договір 1) відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 1 028 000,00 грн, із процентною ставкою 23,0% річних, з кінцевою датою повернення - 30.06.2027 для рефінансування кредитної заборгованості по кредитному договору №424/В/2021-1 від.28.05.2021.
Також між Банком та Позичальником укладено додатковий договір №424/В/2021 -7 від 25.07.2024 про надання кредиту до Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 (кредитний договір 2) згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 1 993 000,00 грн, із процентною ставкою 23% річних, з кінцевою датою повернення - 30.06.2027 для рефінансування кредитної заборгованості по кредитних договорах №424/В/2021-4 від 29.07.2022 та №424/В/2021-5 від 08.08.2023.
Отже, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Частинами 1-3 статті 10561 ЦК України врегульовано, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
З аналізу наведених норм права слідує, що зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника - повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.
Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що Бак прийняті на себе зобов`язання виконав та надав відповідачу-1 (Позичальник) кредит у розмірі 3 021 000,00 грн., за додатковим договором № 424/В/2021-6 від 25.07.2024 (кредитний договір 1) в розмірі 1 028 000,00 грн. та за додатковим договором № 424/В/2021-7 від 25.07.2024 до Генерального договору № 424/В/2021 від 28.05.2021 (кредитний договір 2) в сумі 1 993 000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами: №1138956, № 1139009 від 25.07.2024.
Проте, відповідач-1 (Позичальник) свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував протягом періоду користування наданим кредитом, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 3 076 185,22 грн., з яких: 2 809 859,52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 266 325,70 грн. заборгованість за відсотками. Зокрема, за додатковим договором № 424/В/2021-6 від 25.07.2024 до Генерального договору № 424/В/2021 від 28.05.2021 - 972 992,99 грн., з яких: основний борг 906 859,52 грн., проценти 66 133,47 грн. За додатковим договором № 424/В/2021-7 від 25.07.2024 до Генерального договору № 424/В/2021 від 28.05.2021 - 2 103 192,23 грн., з яких: основний борг 1 903 000,00 грн., проценти 200 192,23 грн.
Водночас, відповідачі розмір вказаних нарахувань не спростували, докази сплати кредитної заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Як зазначалось вище, пунктами 2.7 додаткового договору № 424/В/2021-6 від 25.07.2024 (кредитний договір 1) та додаткового договору №424/В/2021-7 від 25.07.2024 (кредитний договір 2) сторонами погоджено, що Банк має право відмовити у виплаті Позичальнику кредиту або його частини та/або вимагати дострокового повернення кредиту у наступних випадках, зокрема, наявності обставин, які свідчать про те, що наданий Позичальникові кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором; невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань, передбачених цим договором; несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини.
Банк у випадках, передбачених п. 2.7 цих додаткових договорів, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє Позичальника (п. 4.8 кредитних договорів).
Позивач скористався, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 4.8 кредитних договорів правом вимоги до відповідача-1 та скерував 09.07.2025 листи, в яких просив протягом 10 робочих днів з моменту отримання даного листа погасити заборгованість.
З 24.07.2025 Банк припинив нараховувати проценти за додатковим договором №424/В/2021-6 від 25.07.2024, у зв`язку з направленням листа-вимоги від 09.07.2025 за вих. №5072/0-05 про дострокове виконання кредитного зобов`язання, що змінило кінцевий термін повернення кредиту.
З 24.07.2025 Банк припинив нараховувати проценти за додатковим договором №424/В/2021-7 у зв`язку з направленням листа-вимоги від 09.07.2025 за вих. № 5075/0-05 про дострокове виконання кредитного зобов`язання, що змінило кінцевий термін повернення кредиту.
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
Суд апеляційної інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Банком правильно нараховано проценти за період фактичного користування кредитом до моменту припинення нарахування 24.07.2025, а загальна сума заборгованості станом на 28.07.2025 становить 3 076 185,22 грн., з яких: 2 809 859,52 грн. основного боргу та 266 325,70 грн. несплачені проценти, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунках та меморіальними ордерами.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Матеріалами справи підтверджено, що виконання зобов`язань відповідача-1 (Позичальник) за Генеральним договором № 424/В/2021 від 28.05.2021 забезпечено поруками відповідача-2 за договором поруки № 424/В/2021/Р-1 від 28.05.2021 та відповідача-3 за договором поруки № 387/В/2021/Р-2 від 28.05.2021, за умовами яких Поручителі несуть солідарну відповідальність перед Банком у повному обсязі за повернення кредитів, сплату відсотків та інших платежів, передбачених Генеральним договором та додатковими договорами до нього.
Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Пунктом 1.2 договорів поруки передбачено - безпосередні обсяг, розмір, порядок і умови виконання основного зобов`язання визначаються відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням усіх додаткових договорів і додатків до них, які укладені або будуть укладені в майбутньому. 
Поручитель несе солідарну з Позичальником відповідальність за належне виконання Позичальником основного зобов`язання (п. 1.4 договорів поруки).
Підпунктами 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 договорів поруки передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником основного зобов`язання, Поручитель зобов`язується виконати основне зобов`язання в повному обсязі, а саме: повернути отриманий але не повернутий Позичальником кредит; сплатити нараховані проценти за користування кредитом, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами кредитного договору.
Згідно з п. 2.3 договорів поруки Кредитор вправі вимагати виконання основного зобов`язання, частково або в повному обсязі, на свій розсуд, як від Позичальника і Поручителя, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Частиною 2 статті 554 названого Кодексу передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).
У розгляді справ за позовом кредитора до боржника та поручителя як солідарних боржників господарським судам слід враховувати, що відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.
Пунктом 2.8 договорів поруки передбачено, що Поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 банківських днів з дати надіслання йому вимоги Кредитора. При цьому, вимога Кредитора вважається такою, що отримана Поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим чи цінним листом на поштову адресу або на адресу електронної пошти Поручителя, зазначені в цьому договорі або повідомлені Поручителем додатково, або вручена йому особисто.
На виконання п. 2.8 договорів поруки, Банком надіслано Поручителю ОСОБА_2 лист- вимогу від 09.07.2025 за вих.№5076/0-05 та Поручителю ОСОБА_1 надіслано листи-вимоги від 09.07.2025 за вих. №5072/0-05, №5075/0-05 та №5077/0-05.
Щодо тверджень скаржника про неналежне повідомлення Позичальника і Поручителя про невиконання кредитних зобов 'язань, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з п. 12.1 Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 будь-яке повідомлення, що надсилається згідно із цим договором, повинно подаватись у письмовій формі із дотриманням відповідних процедур при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони, що зазначені в цьому договорі, або на іншу адресу, про яку відповідна сторона письмово повідомить іншу.
Як зазначалося вище, відповідно до п. 2.8 договору поруки №424/В/2021/Р-1 від 28.05.2021, вимога Кредитора вважається отриманою з моменту її надсилання рекомендованим або цінним листом на зазначену в договорі поштову чи електронну адресу Поручителя.
Отже, сторони в договорі врегулювали порядок надсилання листа-вимоги та обрали декілька самовиключних варіантів: або рекомендованим або цінним листом на поштову адресу або електронну адресу Поручителя. При цьому передбачили, що сам факт надсилання цієї вимоги, незалежно від того чи вручена вона Поручителю, чи повернулася назад в Банк, буде вважатись належним повідомленням.
Позивачем надано докази надсилання трьох листів-вимог від 09.07.2025 (вих. №5072/0-05, №5075/0-05, №5077/0-05), що повністю відповідає договірним умовам. 
Відтак, відсутність доказів надсилання на електронну пошту чи мобільний телефон не спростовує належність надсилання рекомендованими листами, оскільки договір передбачає альтернативні способи, а позивач обрав один із них.
Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про можливе перевищення ліміту кредитування в 10 000 000 грн., встановленого Генеральним договором №424/В/2021 від 28.05.2021, оскільки матеріалами справи підтверджено, що заборгованість існує виключно за додатковими договорами №424/В/2021-6 та №424/В/2021-7 від 25.07.2024, без перевищення ліміту.
При цьому, як слушно зауважив суд першої інстанції відповідно до п. 1.6 договорів поруки Поручитель надав письмову згоду на будь-які зміни основного зобов`язання, включаючи збільшення суми кредиту чи терміну кредитування, без необхідності додаткового погодження.
Окрім того, колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника щодо припинення поруки через непред`явлення вимоги протягом 6 місяців з посиланням на постанови Верховного Суду (від 13.06.2018 у справі №408/8040/12, від 19.06.2019 у справі №523/8249/14-ц), оскільки строк дії поруки врегульовано пп. 4.4-4.6 договорів поруки, зокрема порука припиняється через 36 місяців з кінцевого терміну виконання основного зобов`язання (27.05.2031) або повним виконанням, з встановленою позовною давністю 10 років.
За приписами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Також суд апеляційної інстанції відхиляє твердження скаржника про звільнення від стягнення відсотків через воєнний стан та форс-мажорні обставини.
Положення п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, ч. 6 ст. 762 ЦК України та ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (з посиланням на довідку ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1) звільняють позичальника лише від відповідальності за ст. 625 ЦК України (неустойка, штраф, пеня) та списують нараховані штрафні санкції з 24.02.2022, але не застосовуються до відсотків за користування кредитом, які є платою за надані кошти, а не штрафними санкціями. Таким чином, стягнення відсотків є правомірним, про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок.
Щодо аргументів скаржника на перебування за кордоном з 21.05.2022 як об`єктивну причину неотримання кореспонденції чи незнання про судову справу, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Пунктом 2.11 договору поруки передбачено, що у випадку зміни Поручителем свого місця знаходження/реєстрації, поштової адреси та/або адреси електронної пошти, Поручитель зобов`язаний протягом 3 календарних днів, з моменту виникнення таких змін, сповістити Кредитора про такі зміни. У випадку не повідомлення про такі зміни, направлення вимоги Кредитора на адресу зазначену у цьому договорі, вважатиметься зробленим належним чином.
Відповідач-3 не надав доказів такого повідомлення, відтак його перебування за кордоном не звільняє від договірних обов`язків і не робить повідомлення неналежним.
Підсумовуючи все вищенаведене, виходячи з фактичних обставин даної справи та норм чинного законодавства, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості згідно Генерального договору №424/В/2021 від 28.05.2021 в розмірі 3 076 185,22 грн., з яких: 2 809 859,52 грн. заборгованість за основним боргом, 266 325,70 грн. заборгованість за відсотками
Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 04.11.2025 у справі № 914/2448/25.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
у х в а л и в:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2025 у справі №914/2448/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником. 
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук
Судді О.І. Матущак
О.С. Скрипчук