Справа № 457/1607/25 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т. 
Провадження № 22-ц/811/4176/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю секретаря Костюк С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 25 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21.10.1995 відділом реєстрації актів громадського стану Трускавецького міськвиконкому Львівської області, Україна, актовий запис за № 187 (а.с. 27).

Дане рішення оскаржила позивачка.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати «і залишити позовну заяву без розгляду повністю», покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального права. 
Зазначає, що оскільки вона «та відповідач не були належним чином повідомлені про час розгляду справи і не прибули в судове засідання, то суд був фактично позбавлений можливості встановити зазначені вище фактичні обставини, які мають важливе значення для правильного вирішення справи», а оскільки «шлюб між (сторонами) не являється формальним», то «його потрібно зберегти, що не буде суперечити інтересам сторін» (а.с. 34-40).

02 лютого 2026 року від позивача та відповідача на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 56-58).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з надісланої до суду апеляційної інстанції заяви відповідача про апеляційний розгляд справи без його участі (а.с. 56), відповідачу відомо про рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 25 листопада 2025 року, яким розірвано його з позивачкою шлюб, однак це рішення суду він не оскаржував, що дає підстави для висновку про його згоду з цим рішенням суду.

Ініціатором розірвання шлюбу була позивачка (апелянт), яка у поданій нею до суду позовній заяві стверджувала, що: 
-«з початку травня 2025 року (сторони) перестали проживати разом та не ведемо спільного господарства»;
-вона «планує створити сім`ю з іншим чоловіком, з яким має стосунки»;
-сторони «остаточно припинили шлюбно-сімейні стосунки… Спроби налагодити спільне життя є абсолютно безперспективними і збереження шлюбу стало суперечити (позивачки) інтересам … примирятися із відповідачем (позивачка) категорично не бажаю» (а.с. 2-5).

До позовної заяви самою позивачкою долучено оригінал свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17).

Матеріалами справи безспірно стверджується, що позивачка (як і відповідач) 27.10.2025 року (тобто – майже за місяць до ухвалення судом оскаржуваного рішення) отримала ухвалу суду від 20 жовтня 2025 року про відкриття провадження у справі за позовом про розірвання шлюбу, якою судове засідання для розгляду справи було призначено на 25.11.2025 року (а.с. 21-25).

За змістом статті 206 ЦПК України, позивач на будь-якому етапі розгляду справи має право відмовитися від позову, однак позивачка відмови від позову до суду так і не подала.

Статтею 373 ЦПК України позивачу надано право відмовитися від позову і в суді апеляційної інстанції, що надає суду право визнати нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи (в нашому випадку – шляхом розірвання шлюбу між сторонами), та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу позивачкою було подано до суду ще 08 грудня 2025 року, апеляційний розгляд справи було призначеним на 02 березня 2026 року, однак за майже 3 (три) місяці позивачкою так і не було подано до суду апеляційної інстанції заяви про її відмову від поданого нею ж позову до суду про розірвання шлюбу.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що  «шлюб між (сторонами) не являється формальним», то «його потрібно зберегти, що не буде суперечити інтересам сторін», не можуть прийматися до уваги, оскільки подання позивачкою апеляційної скарги на рішення суду, яким було задоволено її ж позов – за тієї обставини, що вона вправі була на будь-якому етапі судового розгляду справи відмовитись від цього позову – містить ознаки зловживання правом, що само по собі є правовою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 25 листопада 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02 березня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:       Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.