МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Справа № 370/3462/24 
Провадження № 2/370/1409/24

Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Сініциної О. С.
із секретарем судового засідання Снитко А.А., Коростильовою Н.Ю.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивачів ОСОБА_2 
представника відповідача Титикала Р.С. (в режимі відеоконференцзв`язку)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області про виділення нерухомого майна в натурі

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області у листопаді 2024 року через представника, адвоката Мірошніченко Вікторію Григорівну, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися із позовною заявою до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області про виділення нерухомого майна в натурі в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в окрему інвентарну одиницю частину адміністративної будівлі у складі таких нежитлових приміщень: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частини нежитлових приміщень: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м.
Припинити право спільної часткової власності на 13/100 частин адміністративної будівлі АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 року вони в рівних частках придбали у відповідача по 13/100 адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у складі таких нежитлових приміщень: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м, вартістю 27 490 грн.
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 384288192 від 25.06.2024) на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 13/200 для кожного власника належить адміністративна будівля АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1564 від 28.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Лисенко Л.В. 
Інша частина цієї адміністративної будівлі частково 87/100 належить на праві комунальної спільної власності територіальній громаді с. Бишів, в особі відповідача Бишівської сільської ради.
Тобто, зазначена адміністративна будівля, загальною площею 496,6 кв.м належить позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності.
На час звернення з цим позовом до суду, загальна площе адміністративної будівлі зменшилась до 63 кв.м, до розміру приміщень, що належить на праві приватної власності позивачам.
Таке зменшення відбулось в результаті часткового демонтажу адміністративної будівлі відповідачем в частині, що належить йому.
Причиною демонтажу було пошкодження адміністративної будівлі під час проведення бойових дій на території населених пунктів Бишівської територіальної громади Фастівського району Київської області, спричинених збройною агресією РФ, що підтверджується Актом обстеження нерухомого майна від 15.07.2022 № 02-к.
Внаслідок зазначених обставин 13/100 частини адміністративної будівлі у складі приміщень, загальною площею 63 кв.м, що належать власникам позивачам також були пошкодження, зокрема, над приміщеннями був відсутній дах та покриття, що встановлено під час інвентаризації, проведеної інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 та зафіксовано в довідці за № 0268/23 від 01.09.2023.
З метою ліквідації зазначених пошкоджень, що сталися через бойові дії, спричинених збройною агресією РФ, позивачі здійснили відновлення конструкцій даху над нележаними їм приміщеннями частини адміністративної будівлі, яка залишилась після її часткового демонтажу відповідачем. На час звернення з цим позовом, над належним позивачам приміщеннями влаштовані дерев`яні конструкції та змонтована покрівля даху.
З метою реалізації свого права, визначеного частиною першою статті 364 Цивільного кодексу України, позивачі 05 лютого 2024 року звернулися з листом до відповідача із пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна – адміністративної будівлі АДРЕСА_1 у складі таких приміщень: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м.
Пропозицію відповідач розглянув на черговій 43-ій сесії Бишівської сільської ради VIII скликання та фактично відхилив її, що зафіксовано у протоколі пленарного засідання від 22.04.2024. Тож між співвласниками не було досягнуто згоди щодо виділу в окремий об`єкт нерухомого майна приміщень, що належить позивачам.
Приміщення в адміністративній будівлі, що належать позивача, перебувають у їх фактичному володінні та користування з 2012 року та можуть бути виділені в натурі, що підтверджується висновком експерта № 24270, складеного 16.09.2024 судовим експертом Лісниченком С.В. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, приміщення, що належить позивачам є відокремленими від іншої нежитлової частини будинку стіною та перегородкою без віконних і дверних прорізів та перекриттям, приміщення забезпечені окремим входом/виходом та можуть експлуатуватися самостійно від інших нежитлових приміщень в адміністративній будівлі. Будівельна готовність 13/100 частин з адміністративної будівлі у складі: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 
12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м на час проведення дослідження складає 100%.
Представник відповідача, Титикало Р.С. у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, вважає, що позивачі просять виділити в натурі самочинне будівництво, яке не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу.
Також представник зазначив, що адміністративна будівля була пошкоджена внаслідок збройної агресії РФ проти України. Згідно із Звітом № 09-22 від 15.07.2022 «Про проведення детального обстеження будівельних конструкцій адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 », експерт дійшов висновку, що під час технічного обстеження були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції адміністративної будівлі та встановлено їх аварійність. Виявлені дефекти та пошкодження наведені в дефектній відомості таб. 1 до звіту 
№ 09-22 від 15.07.2022.
Встановлено, що загальний технічний стан конструктивних елементів цієї будівлі є аварійним. Категорія пошкодження об`єкта – ІІІ, згідно з додатком 3 Методики обстеження будівель та споруд, пошкоджених внаслідок надзвичайних ситуацій, бойових дій та терористичних актів, затверджена наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.04.2022 ; 65). Для запобігання загрози життю та здоров`ю людей, аварійну будівлю слід огородити сигнальною стрічкою та обмежити доступ людей до неї.
У найкоротші терміни виконати роботи щодо повного демонтажу будівлі. Роботи виконувати згідно з розробленою проектно-кошторисною документацією та спеціально розробленими схемами.
Також Протоколом № 7 від 08 серпня 2022 року чергового засідання Київської обласної комісії із питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, схвалено додаток № 1 про «Перелік аварійно-небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу, ліквідації», відповідно до пункту 56 якого, визначено, що адміністративну будівлю, що розташована за адресою по АДРЕСА_1 .
Виконавчий комітет Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області 10 серпня 2022 року прийняв рішення «Про затвердження Переліку аварійно-небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу, ліквідації на території Бишівської сільської територіальної громади» № 72, яким вирішено з метою ліквідації небезпечних наслідків збройної агресії РФ, пов`язаних із пошкодженням будівель і споруд, запобігання загибелі людей, зменшення обсягів можливих матеріальних втрат, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», статті 16 Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 473 «Про затвердження Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд», Протоколу чергового засідання Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 08.08.2022 № 7, керуючись статтями 29, 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет сільської ради затвердив Перелік аварійно-небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу, ліквідації на території Бишівської сільської територіальної громади, у тому числі, адміністративна будівля (двоповерхова будівля загальною площею 496,6 кв.м) та контроль за виконанням цього рішення поклав на сільського голову Івана Розная.
Під час проведення позапланової перевірки Державною інспекцією архітектури та містобудування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , яка має бути демонтована (ліквідована) як аварійна, відповідно до Акта, Звіту та Протоколу, демонтована частково та залишилася частина будівлі, а саме: нежитлові приміщення, що належать позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу. Також на недемонтованими приміщеннями здійснено самочинну надбудову другого поверху. 
Тобто, зазначений об`єкт збудований без відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт та експлуатується без прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Державною інспекцією архітектури та містобудування України були винесені приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27.11.2023, яким вимагалось: 1) негайно зупинити експлуатацію самочинного об`єкта будівництва за вказаною адресою; 2) усунути у встановленому законодавством порядку допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо самочинного об`єкта будівництва, шляхом отримання дозвільного документа на виконання будівельних робіт у термін до 27.01.2024. Однак, пункт 2 приписів позивачами не виконані.
Отже, відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України зазначений об`єкт – об`єктом самочинного будівництва та не можу бути виділений у натурі.
Крім того, щодо права власності на частку у праві спільної часткової власності представник відповідача зауважив, Верховний Суд у постанові від 12.12.2018 у справі « 442/7505/14-ц виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад: один будинок – один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад: один будинок – два співвласники; єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна, а право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.
Аналіз статті 361 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядження частиною майна. Частка у праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка у праві спільної часткової власності не стосується частки майна. Такий правовий висновку зазначений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 344/5437/17.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивачів зазначила, що твердження представника відповідача щодо об`єкта самочинного будівництва не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи: договором купівлі-продажу від 28.12.2012; інформацією з щодо належності права приватної часткової власності спірного об`єкта позивачам; висновком експерта від 16.09.2024 № 24270. Отже, позивачі власники вже побудованої та введеної в експлуатацію адміністративної будівлі за договором купівлі-продажу від 28.12.2012.
Щодо виявлення Державною інспекцією архітектури та містобудування самочинної надбудови другого поверху над належною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частиною нежитлової адміністративної будівлі, яка залишилася після її часткового демонтажу, представник позивачів зазначила, що позивачі не заперечують той факт, що провели відновлення конструкцій даху над належними йому приміщеннями частини будівлі. Над приміщеннями були влаштовані дерев`яні конструкції та змонтована покрівля даху в результаті чого з`явилось приміщення другого поверху, але це приміщення не входить до предмету цього позову.
Позивачі не заявляють вимоги щодо виділу в натурі інших приміщень, крім тих, що були придбані ними за договором купівлі-продажу від 28.12.2012 та перебувають у їх фактичному володінні та користування з 2012 року, тож спору щодо цього питання на цей час між сторонами не існує.
Також у відповіді на відзив вказано, що відповідач своїм рішенням вирішила демонтувати всю адміністративну будівлю (двоповерхову будівлю загальною площею 496,6 кв.м), включно з приміщеннями, що належать позивачам.
Відповідно до частини першої статті 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Всупереч цієї норми закону, відповідач прийняв рішення про демонтування будівлі без залучення позивачів, що є грубим порушенням їхніх прав та законних інтересів, як співвласників адміністративної будівлі.
Рішенням щодо долі майна є компетенцією власників, позивачів, а не відповідача, який прийняв рішення про демонтаж всієї будівлі, вийшов за межі споїв повноважень.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Рішення Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області «Про затвердження Переліку аварійно небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу, ліквідації на території Бишівської сільської територіальної громади» від 10.08.2022 № 72 в частині проведення демонтажу приміщень позивачів порушує їх законні права та інтереси яв власників частки у спільному майні, тому є незаконним і не підлягає застосуванню під час розгляду цього спору.
У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву представник відповідачів зазначив, що адміністративна будівля належала позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності у частках 87/100 та 13/100 відповідно. 
Частина будівлі, що належала Бишівській сільській раді використовувалась нею як адміністративне приміщення Бишівської сільської ради для здійснення її функцій органу місцевого самоврядування. 
Частина першого поверху будівлі, що належить позивачам, використовувалась ними як приміщення аптеки.
Через пошкодження будівлі, яка зазнала значного руйнування, економічно недоцільно її відновлення, тож у серпні 2023 року адміністративну будівлю фактично було знесено, а право власності на будівлю припинилось на підставі статті 349 Цивільного кодексу України.
Залишки частини будівлі, а саме: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м, що належать ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на час демонтажу фактично вже не існували як окремі функціональні приміщення, оскільки будівля була демонтована, натомість на місцевості збереглися окремі фрагменти, зокрема, частини стін, що вказували на місце розташування вказаних приміщень. Вивезення залишків цієї частини фрагментів будівлі мали здійснити безпосередньо власники. Решта будівельного сміття, що залишилося після знесення адміністративної будівлі, було вивезено замовником робіт.
Після демонтажу будівлі, залишки та уламки конструкцій на місці зруйнованих приміщень позивачів не були придатними для експлуатації та не існували як окремі функціональні приміщення, тож їх твердження що вони провели відновлення конструкцій даху над належними їм приміщеннями частини будівлі є маніпулятивними, небунтованими та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи.
Оскільки будівля, як цілісний об`єкт припинила своє існування, припинилось і право спільної часткової власності неї, а тому позивачі втратили можливість вимагати виділу частки в натурі в межах об`єкта, якого більше не існує.
Щодо тверджень позивачів, що предметом позову не є приміщення другого поверху, збудованої ними будівлі. У разі задоволення позовних вимог про виділ частки нерухомого майна в натурі, ця споруда опиниться повністю у їхньому володінні, а Бишівська сільська рада буде позбавлена можливістю розпоряджатись своєю земельною ділянкою, на якій зведене об`єкт самочинного будівництва.
Крім того, до складу адміністративної будівлі входили приміщення керівництва Бишівської сільської ради, а також приміщення її структурних підрозділів та служб. Після знесення адміністративної будівлі, сільська рада тимчасово розміщується в медичній амбулаторії, що суттєво впливає на якість наданих послуг та умов праці.
У зв`язку з цим, виникла необхідність відновлення будівлі на земельній ділянці з кадастровим номером 32227800601:01:033:0062, площею 0,0471 га за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Бишівській сільський раді, а також на сусідній ділянці з кадастровим номером 32227800601:01:033:0053.
Ці земельні ділянки розміщені в центральній частині міста, де заплановано будівництво адміністративної будівлі та благоустрою території навколо за кошти міжнародних організацій.
Відповідно до положень статті 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.
Зокрема, на цей час для реалізації проєкту вже знайдено джерело фінансування, розроблено кошторисну документацію, затверджений проєкт будівництва, проведені публічні торги та укладений договір для виконання будівельних робіт, які повинні бути виконані до кінця 2026 року.
Через невиконання приписів Державної інспекції архітектури та містобудування України в частині усунення у встановленому законодавством порядку допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо самочинного об`єкта будівництва та надання посадовим особам ДІАМ дозвільних документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, а також документів, що підтверджують готовність об`єкта до експлуатації, а також приведення ділянок у попередній стан, що існував до початку самочинного будівництва, позивачів було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною дев`ятою статті 96 КУпАП та частиною першою статті 188-42 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу між суддями, визначена головуючий суддя Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В.
Суд ухвалою від 26 грудня 2024 року прийняв до розгляду цивільну справу та відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання на 12 березня 2025 року.
За заявою представника позивачів ОСОБА_2 про відвід судді Косенко А.В., суд ухвалою від 12 березня 2025 року задовольнив таку заяву та передав справу іншому судді, в порядку статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу між суддями від 25 березня 2025 року, головуючим суддею у цій справі визначена суддя Макарівського районного суду Київської області Сініцина О.С.
Підготовче засідання призначене на 08 липня 2025 року. За результатами засідання, у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 04 серпня 2025 року. У судовому засідання 04 серпня 2025 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11 вересня 2025 року.
До суду 10 серпня 2025 року звернувся позивач ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Суд ухвалою від 11 вересня 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивачів Мірошніченко В.Г. та позивач 
ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити у повному обсязі. Зауваживши, що з боку відповідача відбулось втручання у мирне володіння майном позивачів. Позивач ОСОБА_1 просив суд захистити право власності, виділивши в натурі частку майна, яке належить позивачам на законних підставах.
Представник відповідача, адвокат Титикало Р.С. просив відмовити у задоволенні позовних вимоги, посилаючись на те, що адміністративна будівля, яка перебувала у спільній частковій власності сторін була зруйнована, внаслідок ракетних обстрілів, що підтверджується відповідним актом та за рішенням сільської ради будівля знесена, а тому фізично будівлі вже не існує. Водночас позивачі фактично звели самочинне будівництво та намагаються його узаконити.
Заслухавши сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2012, посвідченого Лисенко Л.В., приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим номером 1564, Бишівська міська рада Макарівського району Київської області продала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках 13/100 адміністративну будівлю за адресою: АДРЕСА_1 у складі таких приміщень: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 
13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м.
Право власності зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Інша частка 87/100 цієї будівлі належить на праві комунальної власності територіальній громаді с. Бишова в особі Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області.
Тобто, адміністративна будівля перебуває у спільній частковій власності сторін.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
Статтею 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 Цивільного кодексу України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок – два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно зі статтею 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Аналіз статті 361 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Частиною третьою статті 358 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Тобто, виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Суд встановив, що не заперечується сторонами, згідно з Актом обстеження нерухомого майна, пошкодженого/зруйнованого під час проведення бойових дій на території населених пунктів Бишівської територіальної громади Фастівського району Київської області, спричинених збройною агресією Російської Федерації від 15.07.2022 
№ 02-к та розділу 5 звіту від 15.07.2022 № 09-22 «Про проведення детального технічного обстеження будівельних конструкцій адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до яких встановлено, що загальний технічний стан конструктивних елементів адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 – аварійний та рекомендовано виконання невідкладних робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта.
На черговому засіданні Київської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Протоколом № 7 від 08.08.2022 схвалений додаток № 1 про «Перелік аварійно небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу, ліквідації», відповідно до пункту 56, якого визначено – адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконавчий комітет Бишівської сільської ради рішенням від 10 серпня 2022 року № 72 затвердив перелік аварійно-небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу ліквідації на території Бишівської сільської територіальної громади, до якого увійшла адміністративна будівля, яка є спільною частковою власністю сторін.
Рішенням від 01 вересня 2022 року № 80 «Про демонтаж об`єкта, зруйнованого внаслідок воєнних дій» Бишівська сільська рада вирішила демонтували адміністративну будівлю, загальною площею 496,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачі, не погодились із таким рішенням та після часткового демонтажу адміністративної будівлі, на залишках приміщень, що їм належать, розпочали відповідні будівельні роботи.
Зі свого боку, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до відповідача із заявою від 02.02.2024 щодо намірів скористатися своїм правом співвласників на виділ у натурі їхньої частки майна, згоди на яку відповідач не надав.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі 
№ 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 11 жовтня 2021 року у справі 607/14338/19-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 688/4007/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 592/15122/19 та від 10 липня 2024 року у справі № 752/22726/20.
Так, позивачі стверджують про наявність можливості виділу 13/100 частин у натурі адміністративної будівлі у складі відповідних приміщень, посилаючись на висновок експерта від 16.09.2024 № 24270, зі змісту якого вбачається, що приміщення, які належать позивачам є відокремленими від іншої нежитлової частини будинку стіною та перегородкою без віконних і дверних прорізів та перекриттям, приміщення забезпечені окремим входом/виходом та можуть експлуатуватися самостійно від інших нежитлових приміщень в адміністративній будівлі. Будівельна готовність 13/100 частин з адміністративної будівлі у складі: приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м на час проведення дослідження складає 100%.
Однак, згідно із вказаним висновком виділ можливий з технічної точки зору станом на дату укладення договору купівлі-продажу за умови проведення ремонту; станом на дату, що передувала моменту пошкодження цієї адміністративної будівлі внаслідок ракетних обстрілів РФ 03-07.03.2022, без врахування технічного стану будівлі, у зв`язку з відсутністю такої інформації.
Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельної-технічної експертизи від 02.09.2025 № С2206/09-2025, долученого до матеріалів справи представником відповідача, вбачається, що здійснення виділу 13/100 частин з адміністративної будівлі, загальною площею 496,6 кв.м у вигляді та у складі, якої, зокрема, розташовані приміщення 11 (9,0 кв.м), приміщення 12 (6,7 кв.м), приміщення 13 (15,1 кв.м), приміщення 14 (32,2 кв.м), загальною площею 63 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1 , станом на дату проведення експертизи є технічно неможливим, оскільки зазначена адміністративна будівля фактично відсутня як об`єкт нерухомого майна на місцевості.
Варто зауважити, що поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Водночас, як було встановлено, адміністративна будівля, зокрема, частина, що перебувала у власності відповідача демонтована, тобто її вже не існує. 
Крім того, як встановлено у рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 370/2363/24, позивачі здійснили відповідні реконструкції належних їм приміщень, в результаті яких, збільшили площу будинку, шляхом надбудови другого поверху над існуючим об`єктом без отримання дозвільних документів, що є самочинним будівництвом у розумінні статті 376 Цивільного кодексу України.
Підсумовуючи, суд зауважує, що юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ураховуючи встановлені обставини справи, матеріали справи не містять висновків про можливість виділення у натурі частки об`єкта нерухомого майна позивачів, тож у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Згідно із статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем при подачі позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області про виділення нерухомого майна в натурі.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 23 лютого 2026 року.

Інформація сторін:

- ОСОБА_1 :, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, адреса розташування: вулиця Київська, будинок 48, село Бишів, Фастівський район, Київська область, 08072, ЄДРПОУ 04362214.

Суддя О.С. Сініцина