Справа № 243/6494/24
Провадження № 2/243/465/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026       
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді     Воронкова Д.В.,
за участю 
секретаря      Яковенко Ю.Р.,
представника позивача    ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник позивача з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 25.04.2012 між ОСОБА_2 та АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № 2233/25-314. Також 25.04.2012 в забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 13-314-1. Відповідно до умов договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2019 у справі № 243/12027/18 було стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором 2233/25-314 від 25.04.2012 в сумі 62 630,33 грн та судовий збір у сумі 1762,00 грн. Вказане рішення боржниками не виконуються, тобто відповідачі добровільно не виконували власні зобов`язання за кредитним договором та рішення суду. 
Виходячи з суми заборгованості, встановленої в рішенні суду, позивачем заявляються грошові вимоги в загальному розмірі 18 140,46 грн, з яких: - заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 14.02.2019 року по 23.02.2022 – 5 688,21 грн; суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 14.02.2019 по 23.02.2022 – 12 452,25 грн. Просить стягнути з відповідачів вказану суму та понесені витрати на сплату судового збору. 
В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній вимозі. Вказала, що відповідачі не своєчасно не повідомили про наявність у них статусу ВПО.
Відповідачі та його представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Представник відповідачів – адвокат Леонічева Д.В. надала відзив на позовну заяву, в якому просила проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнала. Зазначила, що позовні вимоги обумовлені рішенням суду від 14.02.2019, відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 12.08.2024. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Розрахунковий період нарахування заборгованості за прострочення виконання зобов`язання, передбаченої статтею 625 ЦК України, позивачем визначено з 14.02.2019 по 23.02.2022. Проте, 23.02.2022 Законом України від 15.03.2022 р. № 2120-ІХ було доповнено перехідні та прикінцеві положення Цивільного кодексу України, якими у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 13.08.2024, тому розрахунковим періодом нарахування заборгованості за прострочення виконання зобов`язання повинен бути період із 13.08.2021 по 12.08.2024, тобто за 3 роки, що передують подачі позову, а не 3 роки з моменту прострочення виконання зобов`язання. Ввадає, що з урахуванням належного розрахункового періоду та з урахуванням пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідних положень ЦК України, заборгованість за прострочення виконання зобов`язання може бути розрахована позивачем лише за період з 13.08.2021 – 23.02.2022. Крім того, відповідачі є внутрішньо переміщеними особами з 16.03.2017, а відповідно до ч. 2 ст. 92 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи звільнені від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, які залишили або покинули своє місце проживання станом на 14.04.2014. Кредитний договір був укладений до 14.04.2014, Відповідачі мають статус ВПО з 16.03.2017, перемістилися з території проведення антитерористичної операції у Донецькій області (м. Горлівка), станом на 14.04.2014 не мали прострочення сплати платежів за кредитним договором, тобто дотримано всі визначені законом критерії, а тому до спірних правовідносин застосовуються спеціальні норми ст.92 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VII. Позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, безпідставні та необґрунтовані, а тому, у задоволенні позову має бути відмовлено. Також просить відшкодувати відповідачам понесені витрати на правову допомогу у розмірі по 1000 кожному.
Представник позивача надав заяву відповідь на відзив, згідно якої вказав, що постановою № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України запровадив карантин по всій території України з 12.03.2020. У зв`язку з чим строки позовної давності, визначені ЦК України, були подовжені на строк дії карантину.В подальшому дію карантину на території України багаторазово продовжували без її переривання та 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, введено в Україні воєнний стан із 24.02.2022 який триває дотепер. Тому позивачем не порушено строк позовної давності для пред`явлення вимог у даному спорі. Крім того, просить зменшити до раціонального мінімуму витрати на правову допомогу, понесені відповідачами. Зазначає, що стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн кожному з відповідачів є завищеними, вказана цивільна справа є справою невеликої складності. Відзив не містить результатів професійного правового аналізу та має окремі ознаки загальнодоступних форм (шаблонів) подібного роду заяв. Його складання не потребує довготривалої підготовки або висококваліфікованого правового аналізу судової практики тощо.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний Договір № 2233/25-314 від 25.04.2012 .
З постанови про закінчення виконавчого провадження № 73884368 від 13.08.2024 видно, що в провадженні державного виконавця Горлівського відділу державної виконавчої служби у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував виконавчий лист № 2/243/317/2019 виданий 06.12.2023 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 62630,33 грн на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Боржник сплатив борг та на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження було закінчено. 
З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку із невиконанням вищевказаного рішення суду відповідачами на суму заборгованості в розмірі 62 630,33 грн нараховані (3% річних) за період з 14.02.2019 по 23.02.2022 – 5 688,21 грн та суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за цей же період – 12 452,25 грн. 
Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з листа Мінсоцполітки № 19500/0/2-24/3 від 21.08.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у м. Горлівка Донецької області, яке наразі є тимчасово окупованим російською федерацією.
Так, згідно ч.ч. 1-3, 6 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.
Положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені:
до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України;
до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які:
залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та в яких станом на дату початку тимчасової окупації наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики;
залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та станом на 14 квітня 2014 року в яких наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.
Відповідачі зареєстровані у м. Горлівка, яке наразі є тимчасово окупованим російською федерацією.
Відповідно до довідок №0000143973 від 16.03.207 та № 1440-10149 від 16.03.2017, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами.
Згідно виписки з особистого рахунку за період з 25.04.2012 року по 16.07.2024 року вбачається, що станом на 14.04.2014 року за кредитним договором № 2233/25-314 прострочена заборгованість відсутня. 
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами представника відповідачів, викладеними у відзиві на позов про наявність підстав для застосування положень ст. 9-2 Закону України №1646 ІХ від 14.07.2021 року до спірних правовідносин, що, в свою чергу, робить позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Інші доводи сторони відповідача, у тому числі й щодо застосування по справі строків позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», та Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».
Заперечення представника відповідача щодо при застосуванні пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідних положень ЦК України, заборгованість за прострочення виконання зобов`язання може бути розрахована позивачем лише за період з 13.08.2021 – 23.02.2022, не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем вказані положення порушені не були. Позивач не просить стягнути з відповідачів будь-які суми за період після 23.02.2022. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, з урахуванням результатів розгляду справи, покладаються на позивача
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що між  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвокатом Леонічевою Д.В. 23.04.2024 було укладено договори про надання правничої допомоги № 14,15. Також суду надано ордер серії СА № 1095357 від 23.08.2024, акти здачі – приймання наданих послуг від 11.09.2024 та детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, відповідно до яких перелічені виконані роботи адвокатом, на які було витрачено 7 годин та оцінено розмір здійснених витрат у сумі 1000 грн кожний, копії платіжних інструкцій P24A3237730326D2501, P24A3238013108D5419 від 12.09.2024, згідно яких  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кожний оплатили вартість послуг адвоката у вищевказаному розмірі.
Враховуючи вищевказані докази, оцінюючи складність справи, обсяги виконаної представником відповідача роботи, результати розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідачів по 1000 грн кожному понесених витрат на правову допомогу, оскільки такий розмір є об`єктивним, справедливим та співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 638 ч. 1, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - відмовити у повному обсязі. 
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код в ЄДРПОУ 23697280) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, код в ЄДРПОУ 23697280) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката у сумі 1000 (одна тисяча) грн.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 13.04.2026.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області Д.В. Воронков