Справа № 689/1912/25
2/689/76/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: 

головуючого - судді Кульбаби А.В.,
з участю: секретаря судового засідання – Лебеденко О.М.,
представника позивача – адвоката Теліцина А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в селищі Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на квартиру, 

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . В позові вказала, що її мати, ОСОБА_2 , була членом житлово-будівельного кооперативу «Скаржинці» № 1 в с. Скаржинці Ярмолинецького району Хмельницької області. В 1986 році її прийняли до членів вказаного вище кооперативу на умовах членства та внесення пайових внесків. Вона повністю сплатила пайовий внесок за вказану квартиру в сумі 7528 крб. 49 коп., що підтверджується довідкою голови ЖБК «Скаржинці» № 1. У зв`язку із тим, що її мати за згодою батька написала заяву в сільську раду та ЖБК, щоб ордер на квартиру видали на ім`я позивачки, оскільки саме позивачка проживала у цій квартирі, тому на її ім`я виконавчим комітетом Скаржинецької сільської ради народних депутатів було видано ордер № 030166 серії ХМО від 29 грудня 1994 року на проживання в квартирі АДРЕСА_1 житловою площею 27, 00 кв.м. з сім`єю на 1 людину. В 1994 році вона змінила ім`я з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 5 серпня 2025 року вона звернулася до державного реєстратора із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру за вказаною адресою. Але отримала рішення про відмову про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у зв`язку з відсутністю усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
Представник позивача – адвокат Теліцин А.М. в судовому засіданні просив суд задоволити позов. Суду пояснив, що мати позивачки була членом житлово-будівельного кооперативу «Скаржинці» № 1 та повністю сплати пайові внески за двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в сумі 7528 крб. Якби не були сплачені всі пайові внески за придбання квартир, то АПБ «Україна» не закрив би кредит. Після цього в 1994 році ордер видали на позивачку. Показав, що не дивлячись на ту обставину, що в позивача не збереглися квитанції про повну сплату її матір`ю за квартиру, ця обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 , довідкою ОСББ «БАМ» с. Скаржинці. Зазначив, що представник відповідача визнав позов, тому ця обставина не підлягає доказуванню. Також ствердив про застосування статті 344 ЦК України та пояснив, що позивачка вже більше 10 років володіє зазначеною квартирою. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечив проти задоволення позовних вимог.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що позивачка проживає разом із нею в одному житловому будинку. Був створений ЖБК «Скаржинці» № 1 для придбання працівниками ХОПЛ № 1 квартир. Вона працювала бухгалтером в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні та в житлово-будівельному кооперативі. АПБ «Україна» надав позику. ОСОБА_2 (мати позивачки) була членом ЖБК «Скаржинці» № 1. ОСОБА_2 сплатила всі членські внески за квартиру. Якби мешканці житлового будинку АДРЕСА_2 не сплатили пайові внески, то банк не закрив би їм рахунок. Вони сплачували внески щоквартально, а відомості щодо сплати вносили в книгу обліку. Зазначила, що всі члени ЖБК приносили їй оригінали квитанцій.
Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що він є головою ОСББ «БАМ-2016», який обслуговує 2 житлові будинки - АДРЕСА_3 . Його дружина і мати працювали в ХОПЛ № 1 і були членами кооперативу. Мати позивачки, ОСОБА_2 , отримала квартиру та повністю сплатила пайові внески. Після цього ордер видали на позивачку. Зазначив, що якби внески не були сплачені повністю, то квартири на баланс ОСБББ «БАМ-2016» не були б передані. Показав, що довідка ОСББ «БАМ-2016» № 18а від 4 серпня 2025 року про повну сплату ОСОБА_2 вартості квартири в сумі 7528 рублів 49 копійок видавалася не на підставі первинних документів (а.с. 22).
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Судом встановлено, що мати позивача, ОСОБА_2 , в 1986 році була прийнята в члени житлово-будівельного кооперативу «Скаржинці № 1», статут якого затверджено головою виконкому Ярмолинецької районної ради народних депутатів. Ця обставина підтверджується копією статуту та копією зобов`язання про сплату позики в розмірі 7 528, 49 рублів (а.с. 17-21). Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_7 (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові ОСОБА_7 змінила своє ім`я на « ОСОБА_4 » (а.с. 11). Згідно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища після укладення шлюбу 30 серпня 2014 року позивачка змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 12). Позивачу 29 грудня 1994 року виконавчим комітетом Скаржинецької сільської ради народних депутатів видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 на підставі заяви ОСОБА_2 від 20 грудня 1994 року та виписки із протоколу загальних зборів ЖБК № 1 від 05.11.1994р. (а.с. 14, 29, 30). Мати позивачки, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки, ОСОБА_9 (а.с. 16). Довідками Розсошанської сільської ради Хмельницького району № 243 та № 244 від 4 серпня 2025 року підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 23-24). Відповідно до звіту про оцінку майна КП «Ярмолинецьке БТІ» станом на 1 серпня 2025 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 102 715 грн. (а.с. 31-45). Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 25). 7 серпня 2025 року рішенням про відмову у проведенні реєстраційних дій державного реєстратора Олександри Доротюк відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем. Зазначена обставина підтверджується копією рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій від 7 серпня 2025 року № 80277090 (а.с. 28). Відповідно до технічного паспорта на квартиру загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 49, 3 кв. м., а житлова – 27, 9 кв.м. (а.с. 6-10).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
А згідно ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу – і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Стаття 78 ЦПК України передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із стаття 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, позивачем не надано суду жодних належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про викуп квартири АДРЕСА_1 як самою позивачкою, ОСОБА_1 , так і її матір`ю, ОСОБА_2 . Не надано позивачем суду оригіналів (належним чином завірених копій) платіжних доручень (квитанцій) сплати пайових внесків в розмірі 7528 рублів 49 копійок, як це передбачено в зобов`язанні ОСОБА_2 від 12 лютого 1986 року (а.с. 20).
Суд розцінює критично та не бере до уваги копію довідки № 18а від 4 серпня 2025 року, що видана ОСББ «БАМ-2016», АДРЕСА_2 , про повну сплату вартості квартири АДРЕСА_1 в сумі 7528 рублів 49 копійок ОСОБА_2 , адже вона видана головою ОСББ «БАМ-2016» не на підставі первинних документів, тобто зазначений письмовий доказ суперечить ч. 2 ст. 78 ЦПК України і є недопустимим доказом.
Суд не бере до уваги в якості доказу повної оплати ОСОБА_2 вартості квартири в сумі 7528, 49 рублів показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , адже ці показання не є допустимими доказами в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
У зв`язку із тим, що визнання позову представником відповідача, Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, суперечить вимогам ст. 384 ЦК України, оскільки позивачем не доведено факт викупу квартири (сплати пайових внесків в сумі 7528, 49 рублів), тому суд не бере до уваги визнання позову представником відповідача, що зазначене у заяві від 16 грудня 2025 року (а.с. 58, 60).
Твердження представника позивача про те, що позивачка вже більше 10 років відкрито та безперервно володіє зазначеною квартирою і тому є всі підстави для застосування статті 344 ЦК України та визнання за нею права власності на квартиру за набувальною давністю суд відхиляє, адже в порушення вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачка не заявляла позовних вимог про визнання за нею права власності на вищевказану квартиру на підставі ст. 344 ЦК України.
Доводи свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , представника позивача про те, що всі пайові внески на придбання квартир були сплачені і у разі несплати цих внесків, АПБ «Україна» не закрив би їм рахунки, суд розцінює критично та відхиляє, оскільки ці твердження не свідчать про повну сплату членських (пайових) внесків за квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в сумі 7528, 49 крб.
Суд також констатує, що наявність ордера на вселення позивачки ОСОБА_1 у вказану квартиру (а.с. 14) не свідчить про перехід права власності на це житло до позивача.
Таким чином, оскільки позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів викупу нею (повної сплати пайових внесків в розмірі 7528 рублів 49 копійок) квартири АДРЕСА_1 , тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2026 року.

Суддя А.В. Кульбаба