Справа № 191/5563/25
Провадження № 2/191/2843/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

27 лютого 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Форощука О.В., за участю секретаря судового засідання Рибак М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ ФК «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 07.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 09096-08/2024, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених цим Договором.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а
саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки, визначеними умовами кредитного договору.
23.12.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 23122024 згідно якого, у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ«СТАР ФАЙНЕНС», включно і до ОСОБА_1  за кредитним договором № 09096-08/2024 від 07.08.2024 року. 
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, однак кредит за договором у встановлений строк погашений не був, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 17 400 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 4 000 грн.; заборгованість за процентами – 5 400 грн., неустойка – 8 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, просять стягнути з відповідача сплачений ними судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Судом встановлено, що 07.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 09096-08/2024, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених цим Договором.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а
саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки, визначеними умовами кредитного договору.
23.12.2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № 23122024 згідно якого, у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ«СТАР ФАЙНЕНС», включно і до ОСОБА_1  за кредитним договором № 09096-08/2024 від 07.08.2024 року. 
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, однак кредит за договором у встановлений строк погашений не був, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 17 400 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 4 000 грн.; заборгованість за процентами – 5 400 грн., неустойка – 8 000 грн.
Отже, враховуючи вищевикладені обставини, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» має право на стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 09096-08/2024 від 07.08.2024 року, який укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку, заборгованість відповідача становить 17 400 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 4 000 грн.; заборгованість за процентами – 5 400 грн., неустойка – 8 000 грн.
Заборгованість за кредитом та відсотками розрахована відповідно до умов договору. Доказів сплати кредиту та відсотків відповідач не надав.
За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 09096-08/2024 від 07.08.2024 року, який укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 , в розмірі 9 400 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4000 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 5 400 гривень.
Вирішуючи питання про стягнення неустойки в розмірі 8000 гривень,суд враховує, що відповідно до пункту18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин суд відмовляє позивачу у стягненні неустойки.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Стосовно судових витрат у вигляді витрат на професійну правову допомогу в сумі 7 000,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке.
Згідно з п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правову допомогу копії договору про надання правової допомоги № 0103 від 01.03.2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012 року, ордеру на надання правничої допомоги № 1266140 від 01.03.2024, розрахунок на оплату від 25.04.2025 року.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16, зокрема зазначив, що на підтвердження витрат на правничу допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).
Таким чином, суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 247, 263-265, 273, 279, 280-283 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 09096-08/2024 від 07.08.2024 року, який укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 , в розмірі 9 400 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4000 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 5 400 гривень., а також судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 308, 65 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії. 
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя	  	О.  В.  Форощук