ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/69/25
Головуючий у першій інстанції – Ляшко Р. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/243/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І., 
з участю секретаря: Шапко В.М., 
Сторони:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Носівська міська рада Чернігівської області.
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року, суддя Ляшко Р.С., місце ухвалення оскаржуваного рішення суду – м.Носівка.
В С Т А Н О В И В:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Носівської міської ради Чернігівської області, в якому просив визнати за ним право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що він з народження мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Зареєстрований в даному помешканні з 2005 року. Також у даному помешканні, відповідно до домової книжки, були зареєстровані батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , сестри: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , брати: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сестри та брати не проживають та не користуються помешканням буд. АДРЕСА_1 і були зняті з реєстрації місця проживання. Зареєстрованим в будинку формально залишається тільки ОСОБА_7 , який з 12.05.2022 перебуває на військовій службі по мобілізації. 18.12.2024 виконуючи бойове завдання в районі с. Дворічна Куп`янського району Харківської області він пропав безвісти. За фактом зникнення безвісти Конотопським відділом поліції ГУНП в Сумській області останній поданий в розшук. Таким чином, на даний час, тільки він,позивач, безперервно та відкрито користується та володіє даним помешканням. За життя батьки розповідали, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 (будівля колишньої ветеринарної лікарні колгоспу ім. Кірова), м. Носівка був їм переданий для проживання правлінням колгоспу як родині працівників цього господарства. На яких правових підставах відбувалася дана передача будинку позивачу не відомо, жодних документів, окрім домової книги, не виявилося. Житловий будинок АДРЕСА_1 в комунальній власності не перебуває і не перебував, тому він не має права на приватизацію житла, у якому мешкає. Право власності на будинок не зареєстровано. В архівних документах КСП ім. Кірова інформації щодо будинку АДРЕСА_1 немає. Державну реєстрацію останнього правонаступника КСП ім. Кірова, а саме ТОВ агрофірми «Новий шлях», розпорядженням голови Носівської райдержадміністрації від 23 квітня 2003 року за № 133 було скасовано. Отже, власника будинку АДРЕСА_1 не існує і у зв`язку з цим питання про титульне володіння в даному випадку не ставиться. Просив суд визнати за ним право власності на будинок за набувальною давністю.
Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення є незаконним.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що власника в спірному будинку не існує, у зв`язку з чим питання про титульне володіння в даному будинку не стоїть, оскільки не існує власника – не існує титульного володільця.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що став володільцем майна з народження, а тому жодних дій щодо заволодіння (добросовісного чи недобросовісного) він просто вчинити не міг, тому ніяких доказів добросовісного заволодіння майном окрім фактів народження та проживання в будинку не існує.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що дійсно не проживає у спірному будинку, оскільки він потребує капітального ремонту, а законодавець не ставить жодних вимог щодо безперервного користування нерухомим майном.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається також на повне визнання позовних вимог Носівською міською радою.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що своїм рішенням суд позбавив його – ветерана війни-учасника бойових дій, та його трьох дітей права власності на єдине нерухоме майно, яким він володіє.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 26.10.2004 були зареєстровані: ОСОБА_2 (11.05.2010 знято з реєстрації місця проживання), ОСОБА_3 (26.08.2009 знято з реєстрації місця проживання), ОСОБА_4 (26.08.2009 знято з реєстрації місця проживання). 17.09.2004 ОСОБА_6 зареєстрований за вказаною адресою (08.09.2007 знято з реєстрації місця проживання). 01.08.2007 ОСОБА_5 зареєстрована за вказаною адресою (08.11.2023 знято з реєстрації місця проживання). 28.10.2014 ОСОБА_8 зареєстрований за вказаною адресою (08.11.2023 знято з реєстрації місця проживання).12.10.1994 ОСОБА_7 зареєстрований за даною адресою. 28.12.2005 ОСОБА_1 , зареєстрований за зазначеною адресою, що підтверджується копією домової книги (а.с. 14-18, 52, 53).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с.8). 
Відповідно до копії довідки КП «Носівка-Комунальник» Носівської міської ради від 05.11.2024 №868 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває на балансі КП «Носівка-Комунальник» (а.с.9).
З копії довідки Носівської міської ради Чернігівської області від 05.11.2024 № 12-02/2874 вбачається, що відповідно до переліку об`єктів права комунальної власності Носівської територіальної громади, затвердженого рішенням сесії міської ради від 17.02.2023 № 15/32/VІІІ, житловий будинок по АДРЕСА_1 не перебуває в комунальній власності Носівської міської територіальної громади та на балансі Носівської міської ради (а.с.10).
Право власності на будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване, що підтверджується копією довідки КП «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської міської ради від 18.11.2024 № 551 (а.с.11).
З копії довідки архівного відділу Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06.11.2024 вбачається, що в архівних документах КСП ім. Кірова інформації щодо передачі об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку ( АДРЕСА_1 ) не виявлено (а.с.12).
Згідно з архівною довідкою архівного відділу Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області № Адв.-1242/1 від 06.11.2024 на базі колгоспу ім. Кірова, 03 грудня 1992 року, було створено колективне сільськогосподарське підприємство, яке було реформоване у товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Новий шлях», яке є правонаступником прав та обов`язків КСП ім. Кірова. 23 квітня 2003 року було скасовано державну реєстрацію ТОВ агрофірма «Новий шлях» (а.с.13).
На замовлення ОСОБА_1 станом на 11 листопада 2024 року суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_9 було виготовлено технічний паспорт на буд. АДРЕСА_1 (а.с. 19-23).
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до частин першої, четвертої ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.344 ЦК України, таких як: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для правомірного володіння майном.
Отже, йдеться про добросовісне, безтитульне заволодіння майном особою, яка у подальшому може претендувати на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач вказує на відкрите та безперервне володіння майном, фактично обмежившись доведенням відкритого та безперервного володіння. Між тим, обставин, які свідчать про добросовісне заволодіння майном позивачем позовні вимоги не містять, як і додані до позову докази.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.
Сам по собі факт користування позивачем будинком не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю. Право власності на спірне нерухоме майно на даний час за жодною особою, згідно наявних в матеріалах документів, не зареєстровано.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм правильну правову оцінку та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: