Справа № 354/1577/25
Провадження № 1-кп/354/80/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 
при секретарі: ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 
обвинуваченого: ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремчі кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуниця, Івано-Франківської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
30 вересня 2025 року, приблизно о 13 год 40 хв, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автопоїздом у складі тягача марки «Renault T460», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та напівпричепа марки «CARNEHL CHKS-HH», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », здійснював рух по вул. Степана Бандери в м. Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку нерегульованого перехрестя із вул. Свободи. Наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід», визначеними у Додатку № 1 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, для виконання маневру повороту ліворуч на вул. Свободи водій ОСОБА_4 , перед перехрестям вулиць Степана Бандери та Свободи зупинив автопоїзд передньою частиною у межах дорожніх знаків «Пішохідний перехід», чим створював перешкоду руху пішоходів через перехід. 
В цей час по вул. Степана Бандери за ходом руху автопоїзда, правим тротуаром до перехрестя підійшла пішохід – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухаючись у напрямку пішохідного переходу, підійшла до передньої частини автопоїзда під керуванням ОСОБА_4 , який продовжував стояти перед виїздом на перехрестя, та почала переходити проїзну частину дороги перед його передньою частиною, йдучи справа наліво відносно розташування автопоїзда. 
У свою чергу водій ОСОБА_4 , діючи з кримінально протиправною недбалістю, створивши перешкоду для руху пішоходів, був неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух автопоїздом, виконуючи маневр повороту ліворуч з вул. С. Бандери на вул. Свободи в м. Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області, та при цьому передньою лівою частиною автопоїзда вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , спричинивши її травмування. 
У вищезазначений спосіб ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:
п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 10.1., який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням, та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 16.3., в якому зазначено, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
У результаті порушення ОСОБА_4 указаних правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент спричинення, від яких померла в КНП «Яремчанській центральній міській лікарні» о 17 год 10 хв 30.09.2025 року. 
При цьому ОСОБА_6 завдано наступні тілесні ушкодження: 
закрита тупа травма грудної клітки та її органів із крововиливами під плевру та в тканину легень, розривами легеневої тканини та пристінкової плеври, крововиливом у плевральну порожнину (зліва 500 мл темно-червоної рідкої крові), повними поперечними переломами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7-го ребер зліва по косій лінії між середньоключичною та передньою пахвовою лініями, 7, 8, 9, 10-го ребер зліва між середньою та задньою пахвовою лінією, 7,8,9-го ребер зліва по лопатковій лінії з крововиливами в м`якій тканини грудної клітки;
поєднана закрита тупа травма тазу та поперекового відділу хребта з косо поперечним переломом верхньої гілки лівої лобкової кістки, повним розривом клубово-крижового з`єднання зліва, косо орієнтованим переломом лівої клубової кістки, повним поперечним переломом тіла 5-го поперекового хребця, багатоуламковими переломами поперечних відростків 4-5-го поперекових хребців справа та зліва з крововиливами у оточуючі м`які тканини тазу, попереку та забійною раною в клубово-лобково-стегновій ділянці зліва;
поєднана закрита тупа травма органів червоної порожнини та заочеревинного простору з крововиливами в черевну порожнину (близько 800 мл темно-червоної рідкої крові), в жирову клітковину лівої нирки, розривом капсули та паренхіми селезінки;
забійні рани в ділянках голови, лівої верхньої та нижньої кінцівок, садно в ділянці лівої нижньої кінцівки, синці та крововиливи у м`які тканини в ділянках голови, обох верхніх та нижніх кінцівок.
Описані вище тілесні ушкодження ускладнені тяжким травматичним шоком і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких що є небезпечними для життя в момент спричинення. 
Як встановлено судово-медичним експертом, смерть ОСОБА_6 настала від поєднаної тупої травми грудної клітки та її органів, органів черевної порожнини та заочеревинного простору, хребта, тазу, кінцівок з множинними переломами кісток скелету, забоями та розривами внутрішніх органів, яка ускладнилася тяжким травматичним шоком.
Таким чином, своїм діянням ОСОБА_4 учинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а саме кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 286 КК України. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину. Просив суворо його не карати.
Обвинувачений повністю шкоду відшкодував потерпілій ОСОБА_7 . Жодних матеріальних чи моральних претензій до нього не має. 
Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_4  є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4  у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4  Суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Враховуючи викладене, заслухавши обвинуваченого, прокурора, та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4  у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4  покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за статтею 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, потерпіла претензій до нього немає, про що написала заяву, яка долучена до матеріалів справи. на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.
Відповідно до положень абзацу 17 частини першої статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Як вбачається зі змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 від 22.01.2026 року, складеної Надвірнянським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно по місцю проживання, серед жителів села та товаришів користується повагою та авторитетом. Алкоголь та наркотики не вживає. Проживає за місцем реєстрації, із заявами та скаргами відносно обвинуваченого на адресу селищної ради ніхто не звертався. На обліку у психо-, нарко- тубдиспансерах не перебуває. Привітний, ввічливий, доброзичливий, має багато друзів, із сусідами та родичами перебуває у хороших відносинах. На основі отриманої інформації стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , його способу життя, історії правопорушення, його перше скоєння кримінального правопорушення, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення Орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе (а.с. 61).
При призначенні покарання Суд також враховує позицію прокурора, Сторони захисту, а також думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, не позбавляти його волі, застосувавши ст. 75 КК України, про що написана заява (а.с. 49).
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій стороні.
Обставин, які, відповідно до вимог статті 67 КК України, обтяжують покарання - суд не встановив. 
Відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі статті 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи все викладене вище, Суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4  покарання у межах санкції частини другої статті 286 КК України у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про можливість застосування у даному випадку положень статті 75 КК України, Суд виходить з такого.
Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до частини першої статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Судом встановлено, що потерпіла сторона претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, просила суворо останнього не карати. Посткримінальна поведінка обвинуваченого є позитивною. 
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4  щиро розкаявся, відшкодував шкоду. Факт щирості його каяття Судом було встановлено у ході судового розгляду. 
Суд також враховує виключно позитивні характеристики обвинуваченого, про які зазначалося вище.
Тому, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого, те, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсійного віку, висновок органу пробації, Суд вважає за можливе у цій справі застосувати частину першу статті 75 КК України та звільнити ОСОБА_4  від відбування основного покарання з випробуванням, але із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд бере до уваги те, що встановлені під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, а також наслідки вчиненого, дозволяють дійти суду висновків про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4  обирався у виді домашнього арешту.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до саттей 96-1, 96-2, 100 КПК України.
Відповідно до статті 124 КПК України, судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 368-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4  звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4  обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4  у виді домашнього арешту – залишити без змін.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 07.10.2025 року (справа № 344/17602/25, провадження № 1-кс/344/6924/25) - скасувати.
Стягнути із ОСОБА_4  процесуальні витрати в розмірі:
4457,00 грн, за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/14255-ІТ від 03.10.2025;
2228,50 грн, за проведення інженерно-технічної експертизи № СЕ-19/109-25/14658-ІТ від 14.10.2025.
Речові докази: 
тягач марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ЕКОТЕКС Україна» - повернути законному володільцю;
напівпричеп марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер ВК1655XF, власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - повернути законному володільцю;
одяг загиблої ОСОБА_6 - повернути потерпілій ОСОБА_7 ;
CD-R диск та DVD+R диск з відеозаписамми події - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
Медичну карту стаціонарного хворого № 3181 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути КНП "Яремчанська центральна міська лікарня". 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя:	  	ОСОБА_9