Справа № 367/5129/16-к 
Провадження по справі № 1-кп/367/594/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
при секретарі:   ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 

представника потерпілої: ОСОБА_10 
потерпілої  : ОСОБА_11 ,
Захисників:       ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого:       ОСОБА_14 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шельнахівка, Христинівського району Черкаської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одружений, займає посаду начальника кафедри військової підготовки Національного університету біоресурсів і природокористування України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту 02.02.2015 року приблизно о 08.00 годин поблизу входу до центру інформатизаційних технологій Національного університету Державної податкової служби України Державної фіскальної служби України (надалі НУ ДПСУ ДФС України), розташованого на території корпусу факультету податкової міліції НУ ДПСУ ДФС України, що знаходиться за адресою: вул. Карла Маркса, б. 31 у м. Ірпінь, Київської області, ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний умисел, та достовірно розуміючи, що ОСОБА_11 є Народним депутатом України підійшов до ОСОБА_11 , де умисно, відкрито, з метою знищення документів, якими вона володіла у зв`язку із її державною діяльністю, у присутності ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вчинив насильницькі дії щодо народного депутата України ОСОБА_11 .. Вказані насильницькі дії виразились у тому, що ОСОБА_14 , своєю правою рукою стиснув ліве плече ОСОБА_11 , після чого своєю лівою рукою стиснув передпліччя лівої руки ОСОБА_11 , чим спричинив останній фізичний біль та що спричинило підшкірні гематоми лівого плеча та передпліччя ОСОБА_11 , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Таким чином, ОСОБА_14 , обвинувачується у вчиненні умисного заподіяння народному депутату України ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з її державною діяльністю, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 346 КК України. 

В судовому засіданні ОСОБА_14 провину у пред`явленому йому, згідно обвинувального акту обвинуваченні, за ч. 2 ст. 346 КК України та у вчиненні злочину викладених у вироку суду не визнав в повному обсязі та суду пояснив наступне.
В 2014 році в.о. начальника факультету податкової міліції був ОСОБА_15 .. У грудні 2014 року в.о. ректора призначили ОСОБА_18 .. Після цього ОСОБА_18 призначив в.о. начальника факультету податкової міліції ОСОБА_19 , що не сподобалось ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 .. Після чого, вони під керівництвом ОСОБА_21 зібрали групу та планували, на його думку, певні дії по дестабілізації ситуації в університеті. В лютому 2015 року курсанти повинні були прибути на навчання та повинно було відбутись шикування всього факультету. Разом із тим, напередодні цих подій їх зібрав в.о. ректора та було прийнято рішення не збирати увесь факультет, щоб не відбулось підбурювання курсантів. Так керівництвом факультету було прийнято рішення курси шикувати окремо. На кожний курс були призначені певні відповідальні особи для здійснення шикування та доведення необхідної інформації до курсантів. Обвинуваченому було доручено шикування четвертого курсу факультету. 02.02.2015 року близько 08.00 ранку він відповідно до своїх повноважень вишикував четвертий курс у місці призначеному для їх шикування, а саме за корпусом університету ЦМЗ у сквері. В цей момент він побачив, що до місця шикування їде ОСОБА_22 , ОСОБА_17 з відеокамерою, хтось ще та якась молода жінка, яка тримала в руках якісь аркуші паперу А4. Він раніш цю жінку ніколи не бачив та не знав хто вона. Обвинувачений підійшов до ОСОБА_22 і намагаючись його зупинити повідомив йому, що він не має права перебувати на шикуванні курсантів, бо перебуває в офіційній відпустці та немає на це повноважень. Втім, ОСОБА_15 відповів йому, що він сам знає, що йому робити та вони усі разом пішли повз нього до строю курсантів. Побачивши жінку поруч із ОСОБА_15 , обвинувачений вирішив, що вона пов`язана із ОСОБА_22 та, що у неї якісь провокаційні матеріали та вирвав у неї ці папери. У нього в лівій руці були рукавиці та телефон, тому він вирвав папери правою рукою, але до жінки не доторкався. Як тільки він це зробив, на нього накинулися ці офіцери та жінка і намагались забрати папери. Вході сутички він вирватися не міг, бо його схопили з двох боків. Також, під час сутички на ньому порвали бушлат. Коли він зрозумів, що вирватися не зможе, він порвав ці папери. До нього підійшов ОСОБА_23 та він передав розірвані папери йому. Оскільки ці папери були пошкоджені, вони їх кинули там. Після цього всіх курсантів вишикували перед центральним корпусом і тільки там ОСОБА_15 повідомив, що ця жінка є народним депутатом. Вона звернулась до курсантів із промовою, що всі накази в.о. ректора є незаконними. Обвинувачений був здивований, що народний депутат яка приїхала до університету не повідомила керівництво університету про своє прибуття. Якщо б він знав, що ця жінка є народним депутатом, то ніколи б нічого не зробив щодо неї. Вважав, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 є зацікавленими та просив суд критично віднестись до їх показів. Також обвинувачений зазначив суду, що причина по якій потерпіла ОСОБА_11 його оговорює йому не відома. В судовому засіданні обвинувачений продемонстрував як саме він вирвав папери з рук потерпілої ОСОБА_11 .. 
Просив визнати його не винуватим за пред`явленим йому органом досудового розслідування обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, оскільки жодних протиправних дій ним вчинено не було.
Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. 

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що з 27.11.2014р. вона перебувала на посаді народного депутата України. 01.02.2015р. їй зателефонував голова профкому податкового університету ОСОБА_24 , який повідомив, що студенти та курсанти бажають передати їй як народному депутату свої листи звернення на голову ДФС ОСОБА_25 щодо проведення планових виборів ректора податкового університету та виплати їм стипендії. 02.02.2015р. приблизно о 07.30 ранку вона приїхала до Національного університету державної податкової служби України, який розташований за адресою: м. Ірпінь, по вул. Садовій. Біля центрального корпусу ОСОБА_24 та ОСОБА_26 їй передали звернення та частину підписів до нього студентів і курсантів. Після цього їй повідомили, що наявні ще підписи до звернення студентів інших факультетів, але їх повели шикуватись на інший плац. З метою отримати вказані листи вона направилась до місця шикування студентів у супроводі трьох представників університету Податкової служби України ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 .. Після того як вони підійшли до студентів до неї підбіг раніше не знайомий їй чоловік і почав відбирати у неї листи звернення. Пізніше їй стало відомо, що це був обвинувачений ОСОБА_14 .. Він схопив її однією рукою за ліве плече та почав її трясти, а іншою рукою відібрав листи звернення, які вона тримала, застосувавши при цьому фізичну силу. В матеріалах справи наявне відео, яке містить фрагменти цього інциденту. Після цього вона звернулась до травмпункту для освідування щодо спричинених їй тілесних ушкоджень. При цьому, вона повідомляла йому під час цього, що він не має на це право, оскільки вона являється народним депутатом. До нього підійшли два офіцера та намагались затримати ОСОБА_14 та вимагали віддати листи пояснюючи, що вона є народним депутатом та виконує свої посадові обов`язки. Потерпіла намагалась відібрати у обвинуваченого листи, але їй не вдалось. Він всеодно відібрав листи звернення та розірвав їх. Все це відбувалось при великій кількості курсантів. Внаслідок застосування ОСОБА_14 сили до неї вона отримала вивих лівого плеча та синці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначила, що застосування обвинуваченим фізичної сили спричинило їй фізичний біль. Пояснила, що вона як народний депутат мала право на зустріч із своїми виборцями, які бажали передати їй свої звернення, з метою її звернення, від їх імені до вищих органів державної влади та керівництва ДФС України. Потерпіла наголосила, що неодноразово повідомляла ОСОБА_14 під час його протиправних дій про свій статус народного депутата, однак це не зупинило його протиправні дії. Вважала, що обвинувачений був обізнаний щодо її посади. Просила призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог закону.

Крім потерпілої, за клопотанням сторони обвинувачення та сторони захисту в судовому засіданні судом допитані наступні свідки. 

Свідок ОСОБА_27 в судовому засідлані суду повідомив, що з грудня 2012 року займав посаду першого заступника Голови первинної профспілкової організації студентів та курсантів. Обвинувачений йому знайомий, оскільки він навчався в НУ ДПСУ, коли той займав там посаду. Потерпіла ОСОБА_11 є його знайомою, перебували у дружніх відносинах. Пояснив, що після звільнення в 2013 році з посади ректора НУ ДПСУ ОСОБА_28 , нові вибори не проводились, що викликало обурення у студентів та курсантів. В кінці грудня 2014р. курсанти дізналися, що на посаду заступника начальника факультету мають призначити в.о. заступника начальника цього ж факультету ОСОБА_14 , а на посаду в.о. ректора НУДПСУ було призначено ОСОБА_18 .. Крім того, в той період відбувались затримки у виплаті стипендій. В кінці січня 2015р., після повернення з канікул, курсанти вирішили звернутись до Голови ДФС України з проханням відміни наказу про призначення ОСОБА_18 в.о. ректора НУ ДПСУ та призначення виборів ректора. Для цього курсанти почали збирати підписи на підтримку даного звернення. Увечері 01.02.2015р. ОСОБА_29 повідомив свідку, що 02.02.2015р. має приїхати до університету народний депутат України ОСОБА_11 посприяти курсантам використати своє право на обрання ректора та отримати колективний лист-звернення курсантів, адресований керівництву ДФС України. Вранці 02.02.2015р. свідок підійшов до університету, де вони зустрілись із ОСОБА_11 та ОСОБА_30 .. Далі ОСОБА_31 та ОСОБА_32 провели ОСОБА_11 до місця шикування курсантів, за головним корпусом. Через деякий час йому зателефонувала ОСОБА_11 і попросила принести їй чай до корпусу ЦІТ, біля якого проводиться шикування. Підійшовши до них, від ОСОБА_23 ,  ОСОБА_15  та інших офіцерів, він дізнався, про те, що переданий народному депутату України ОСОБА_11 колективний лист-звернення курсантів, адресований керівництву ДФС України, був вирваний та знищений ОСОБА_14 .. Безпосередньо свідком самого конфлікту він не був. ОСОБА_23 показав йому відео інциденту. ОСОБА_11 також йому повідомила, що на неї кинувся ОСОБА_14 і відібрав у неї звернення із підписами курсантів. Йому відомо, що протягом 2013-2014 років ОСОБА_11 неодноразово приїздила до університету та спілкувалась з студентським активом. 

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні суду пояснив, що з грудня 2012 року займав посаду Голови первинної профспілкової організації студентів та курсантів. Пояснив, що після звільнення в 2013 році з посади ректора НУ ДПСУ ОСОБА_28 , нові вибори не проводились, що викликало обурення у студентів та курсантів. В кінці грудня 2014р. курсанти дізналися, що на посаду заступника начальника факультету мають призначити в.о. заступника начальника цього ж факультету ОСОБА_14 , а на посаду в.о. ректора НУДПСУ було призначено ОСОБА_18 .. В кінці січня 2015р., після повернення з канікул курсанти вирішили звернутись до Голови ДФС України з проханням призначення виборів ректора, для чого почали збирати підписи. Також, курсанти обговорювали незаконність призначення на посаду ОСОБА_14 та щодо невиплати стипендій. На початку лютого 2015р. в ході спілкування з  ОСОБА_23 та ОСОБА_21 вони обговорювали ситуацію, яка склалася в університеті. В ході розмови викладачі університету ОСОБА_23 та ОСОБА_21 , знаючи, що він є помічником-консультантом на громадських засадах народного депутата ОСОБА_11 , яка раніше, також, була студенткою НУ ДПСУ, попросили його зв`язатись з нею та посприяти курсантам використати своє право обирати ректора. Після цього, він, ввечері зателефонував народному депутату України ОСОБА_11 та запросив її приїхати до курсантів, щоб вислухати їх позицію та отримати від них колективний лист-звернення на керівництво ДФС України на що ОСОБА_11 погодилась на наступний день зранку приїхати поспілкуватись із курсантами та вислухати їх позицію. Про вказаний візит керівництво університету свідок не повідомляв. Вранці свідок зустрівся із ОСОБА_11 та вони разом приїхали до університету, вході спілкування він повідомив позицію курсантів, про те, що вони хочуть виборів, але керівництво їх не чує, тому вони хочуть, щоб ОСОБА_11 використовуючи свої повноваження народного депутата України звернулась від їх імені до вищих органів державної влади, а саме керівництва ДФС України. Після цього ОСОБА_11 разом із офіцерами, які є працівниками університету пішли до місця шикування студентів. В цей час він пішов до місця зборів студентського самоврядування - до центрального корпусу. Про конфлікт між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 дізнався лише згодом та не був його очевидцем. Побачив інформацію викладену ОСОБА_11 в соцмережі «Фейсбук», що відбувся конфлікт і звернення курсантів із підписами розірвали. Хто саме передавав звернення курсантів із підписами депутату ОСОБА_11 він не пам`ятає. Особисто свідок запросив її виступити перед курсантами.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду пояснив, що з квітня 2012 року разом із ОСОБА_14 працював викладачем в НУДПСУ. Потерпіла ОСОБА_11 до її візиту в університет знайома не була. З 06.05.2014р. по 06.01.2015р. виконував обов`язки начальника факультету податкової поліції. До 02.02.2015р., до повернення студентів з практики, відбулись зміни в керівництві університету. Він був заступником начальника факультету по навчальній роботі. З 02.02.2015р. курсанти повинні були повернутись на навчання та вранці проводилось загальне університетське шикування. Зранку о 07:20 годині він прийшов до центрального корпусу будівлі університету для шикування. Він спілкувався із іншими викладачами, а саме:  ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_16 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 .. Приблизно о 07:25 год. до них підійшла ОСОБА_38 , вона представилась, що є народним депутатом показала посвідчення. Також, повідомила, що до неї звернувся студентський актив щодо захисту їх прав і що вона хоче виступити перед студентами. В цей час до них підійшов ОСОБА_14 та привітався із ОСОБА_39 , та так само бачив ОСОБА_40 , яка спілкувалась із нами. Він міг чути, як вона їм повідомляла про свої плани. Вони з ОСОБА_41 пройшли до центральної площі для шикування курсантів, там вже перебували курсанти 3-го курсу. Однак в той момент ОСОБА_20 та ОСОБА_16 зателефонували їх студенти та повідомили, що їх перехопив ОСОБА_14 та повів їх шикуватись за центральну будівлю. Вони здивувались та направились за будівлю центральну, де вишикували 4-ий курс курсантів. З ними також пішла ОСОБА_38 . Також, вона попросила, щоб хтось взяв фотоапарат, щоб зняти виступ. ОСОБА_23 сказав, що має фотоапарат. Вони всі разом пройшли за будівлю юридичного факультету, де були вишикувані курсанти 4-го курсу. Так, коли він проходив повз ОСОБА_14 , який також там знаходився, останній щось сказав йому в грубій формі. Він відійшов від нього десь п`ять кроків в бік курсантів. Позаду залишились ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_38 . Вони втрьох стали навпроти курсантів та ОСОБА_14 .. Коли свідок зупинився, він побачив, що ОСОБА_14 грубо вирвав у народного депутата України ОСОБА_42 листи із зверненням та підписами, які вона тримала. При цьому він одночасно штовхнув її по руці і вирвав документи та почав тікати. Фактично він це зробив як правоохоронець, який вибиває зброю. На це ОСОБА_43 почала йому кричати, що вона народний депутат та що він порушує закон, після чого вона його наздогнала та представляючись вимагала припинити ці дії та забрати відібрані папери. На що ОСОБА_14 повідомляв, що він знає це. Далі його також схопили за руку ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , та повідомляли йому, що він порушує закон та що він забрав документи у народного депутата та вимагали повернути. Однак, він не віддавав документи та після чого їх розірвав. ОСОБА_38 зателефонувала до поліції та повідомила про напад на неї. Після цього приїхали правоохоронці та зафіксували ці дії. Наскільки йому відомо розірвані документи ОСОБА_23 забрав потім та рештки віддав ОСОБА_44 . Після конфлікту курсанти були перешиковані в інше місце, також туди пішли вони і ОСОБА_38 . Вона виступила перед курсантами та пояснила, що як народний депутат України вона буде сприяти дотриманню закону в університеті. Після цього приїхала слідча група та всіх опитувала. Після дій ОСОБА_14 ОСОБА_11 скаржилась на біль в руці.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_14 йому знайомий, оскільки вони раніше разом працювали і мали службові стосунки. Станом на 2015 рік він займав посаду заступника начальника кафедри. Потерпіла ОСОБА_11 йому до подій не була знайома. На початку лютого 2015р., більш точну дату не пам`ятає, повинні були прибути курсанти, це був понеділок. Він приїхав о 07:30 ранку, перебуваючи на лікарняному, до університету, щоб поцікавитись які відбулись зміни у керівництві університету. Він приїхав до центрального корпусу та спілкувався з офіцерами. В цей момент до них підійшла ОСОБА_11 і повідомила, що вона є народним депутатом України, показала своє посвідчення та що вона хоче поспілкуватись із студентами. Він підійшов до в.о. начальника факультету до Бідношеї та повідомив, що приїхала народний депутат ОСОБА_11 та хоче поспілкуватись на розводі з курсантами, запитав чи є для цього 5 хвилин. Бідношея повідомив, що розводу курсантів як такого не буде, що перед корпусом буде вишикувано два курси та за корпусом буде два курси, що його здивувало, оскільки завжди відбувалось загальне шикування курсантів та після цього розвод курсантів. В цей момент він побачив, як ОСОБА_11 та ОСОБА_15 пішли за основний корпус університету. Він бачив, що в руках депутата знаходились списки з підписами курсантів, які вони збирали для звернення до голови ДФС України щодо незаконного призначення в.о. ректора ОСОБА_18. Хто саме надав їй ці документи свідку не відомо. Йому було відомо, що курсанти збирали ці списки підписів до звернення на керівництво ДФС. На той час не було проведено виборів ректора та з невідомих причин було призначено в.о. ректора. Коли він зрозумів, що загального шикування не буде, він також пішов за ними, де шикувалися два курси, щоб подивитися та послухати про що буде говорити народний депутат. Коли він повернув за будівлю, побачив, що ОСОБА_14 тримають офіцери ОСОБА_15  та ОСОБА_20 та біля них стоїть ОСОБА_11 та просить віддати їй її документи. Він ввічливо підійшов до ОСОБА_14 та попросив віддати ОСОБА_11 її документи. Також, свідок запитав у ОСОБА_14 чи відомо йому, що перед ним народний депутат, на що ОСОБА_14 відповів, що знає. Він хотів забрати у нього документи, але ОСОБА_14 не віддав їх і розірвав. Після чого, вони забрали рештки розірваних документів та свідок їх передав ОСОБА_11 .. Після цього викликали поліцію та приїхали поліцейські, та склали протокол огляду місця події. Свідок не бачив безпосередньо момент при якому ОСОБА_14 відібрав документи у ОСОБА_11 , а побачив його лише на відео, яке зняв його знайомий ОСОБА_17  на його відеокамеру, яка у нього була з собою. Він дав йому камеру та попросив зняти звернення народного депутата до курсантів. Після подій копію запису він дав на прохання ОСОБА_11 та після цього поліцейські вилучили у нього камеру. Вказану відеокамеру йому не повернули. Після цих подій ОСОБА_11 скаржилась йому, що в неї болить рука і трималась за неї. 

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні суду пояснив, що з обвинуваченим він був знайомий, оскільки вони разом працювали в університеті. Потерпілу ОСОБА_11 побачив вперше в день подій. На початку лютого 2015 року зранку свідок прийшов на шикування курсантів. Вони перебували з офіцерами біля корпусу університету в м. Ірпені. До них підійшла ОСОБА_11 з студентом їх університету. ОСОБА_11 представилась, що вона є народним депутатом України та бажає виступити перед курсантами університету. В цей момент до них також підійшов обвинувачений ОСОБА_14 , який у офіцера ОСОБА_45 запитав хто це. На що той йому пояснив, що це народний депутат України, яка хоче звернутись до курсантів. Після чого ОСОБА_14 пішов. Свідок побачив, що його курсу немає на шикуванні, після чого йому подзвонив його помічник та повідомив, що їх біля церкви зустрів ОСОБА_14 та відправив їх на шикування на місце де в звичайні дні відбувається шикування його курсу, біля ЦМЗ. Після чого вони з колегою ОСОБА_16 направились до місця шикування їх курсів, щоб з`ясувати причину не виведення їх курсів на загальне шикування. При підході до курсу вони побачили, що їх курсанти вже вишикувані. За ними йшли ОСОБА_11 і ОСОБА_15 .. Коли вони проходили, ОСОБА_14 запитав ОСОБА_15 чого він туди прийшов. Коли вони підійшли до курсів та він повернувся, побачив, що ОСОБА_14 вирвав у ОСОБА_11 документи формату А4, а вона намагається їх забрати. Зазначив, що коли він повернувся, то він побачив, що між ОСОБА_11 і ОСОБА_14 відбувається штовханина. Після чого вони із ОСОБА_16 підійшли до ОСОБА_14 та намагались допомогти ОСОБА_11 повернути папери, тримали його за руки та просили повернути потерпілій документи. Втім, ОСОБА_14 їх не віддавав, не зважаючи на повідомлення останньої, що вона є народним депутатом України та демонстрацію йому посвідчення. Після цього до них також підійшов ОСОБА_23 і намагався допомогти. Разом із тим, документи забрати у обвинуваченого їм не вдалося та ОСОБА_14 їх розірвав. Він бачив, що під час сутички ОСОБА_11 пошкодила ніготь на руці та у неї була кров. Крім того, потерпіла скаржилась на біль в руці. Після цього приїхала поліція та опитувала їх. 

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні суду пояснив, що знайомий із обвинуваченим, мали службові відносини, оскільки разом проходили службу. ОСОБА_11 до інциденту не знав. Приблизно у лютому 2015 року, точну дату він не пам`ятає, він прийшов зранку на службу до університету в м. Ірпінь та побачив курсантів, які збиралась на шикування. Кожного понеділка вони збирались зранку на загальне шикування. Після цього до нього звернувся колега ОСОБА_23 та попросив зняти в той день на його камеру виступ народного депутата України ОСОБА_11 .. Через деякий час йому стало відомо, що загальне шикування відмінено. Йому було відомо, що за день-два до цього курсанти збирали підписи до звернення проти призначення ректором ОСОБА_46 . Через деякий час до нього звернувся ОСОБА_23 , який попросив зняти, що відбувається біля ЦМЗ, куди пішла ОСОБА_11 .. Він йшов із камерою за ОСОБА_11 , яка направилась до місця, де були вишикувані курсанти університету. Саму камеру він увімкнув, коли зайшов за кут корпусу та побачив їх. Однак камера була опущена та початок інциденту, як ОСОБА_14 вирвав у потерпілої документи він не зняв. В момент коли почався інцидент між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 він підняв камеру і зняв подальший їх конфлікт та штовханину. Наскільки він пам`ятає, до того як ОСОБА_14 вирвав документи у ОСОБА_11 , він запитав її хто вона і що тут робить. На що ОСОБА_11 повідомила йому, що вона народний депутат України і в цей момент, як йому здалось намагалась достати своє посвідчення зі своєї сумки. Однак, в цей момент ОСОБА_14 притримавши ОСОБА_11 відібрав у неї підписні папери курсантів. ОСОБА_14 її притримав однією рукою та іншою забрав папери. Він стояв позаду ОСОБА_14 та бачив тільки через його спину, що саме відбувалось. Він зняв камерою лише той момент, коли в руках обвинуваченого вже були вихоплені ним документи. Після цього офіцери ОСОБА_15 та ОСОБА_16 чи ОСОБА_20 намагались його стримати та забрати у нього ці папери, однак їм це не вдалося. В той же момент намагалась відібрати папери і ОСОБА_11 .. Після цього підійшов ОСОБА_23 та забрав документи у ОСОБА_14 , але не цілими, а частинами, вони були вже розірвані. В той день потерпіла не повідомляла свідка про тілесні ушкодження. Після сутички, викликали поліцію, та були проведені слідчі оперативні дії та опитані всі очевидці.

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні суду пояснила, що ОСОБА_14 їй відомий, оскільки вона була студенткою, а він заступником начальника факультету НУ ДФСУ. Потерпіла ОСОБА_11 їй не відома. В січні-лютому 2015 року, після канікул, точну дату вона не пригадує, їх курс був вишуканий за ЦМЗ. На шикуванні був присутній ОСОБА_14 та до них туди прийшов в.о. начальника факультету ОСОБА_15  із якоюсь жінкою, яку їм не представили, та вони не знали, що це народний депутат України. Також, там на місці був присутній викладач ОСОБА_17 , який все знімав на камеру. ОСОБА_15 віддав наказ не йти на навчання. Також були ще два офіцери, які також підійшли туди. Весь процес сутички вона не пригадує, хоча це відбувалось біля неї. Вона бачила, що ОСОБА_14 забрав у ОСОБА_11 якісь документи. Він силою вирвав у неї документи, але вона не бачила щоб він її торкався в інший спосіб. Нанесення потерпілій ударів свідок не бачила. Також, свідок бачила, що під час сутички в одній руці у ОСОБА_14 були рукавички. Після цього, офіцери ОСОБА_16 та ОСОБА_15 намагались відібрати у обвинуваченого документи та під час цього зірвали йому погон. Свідок повідомила, що на відео є її голос та що вона кричала та просила не чіпати ОСОБА_14 , тому вона не чула, що казала потерпіла йому та інші офіцери. Після цього їх перевели до іншого місця, де далі перед ними виступала ОСОБА_11 , і саме там її представили курсантам. Тема її виступу була стосовно призначення проректора університету. Свідок повідомила, що після інциденту не бачила на потерпілій ніяких ушкоджень. 

Свідок ОСОБА_48 в судовому засіданні суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_14 їй знайомий як офіцер університету, де вона навчалась. Потерпіла ОСОБА_11 їй не знайома. Дату подій свідок пригадати не змогла, але не заперечувала, що ці події могли відбуватись 02.02.2015р.. Свідок зазначила, що їй відомо, що справа стосується подій які відбулись на одному з їх шикувань. Як почались події та що саме сталося між обвинуваченим та потерпілою їй не відомо, вона не бачила. Бачила лише, що ОСОБА_14 тримало три офіцера в день подій та намагались забрати якісь документи. Під час цього ОСОБА_11 повідомляла ОСОБА_14 , що вона народний депутат та вимагала повернути їй документи. Які саме документи у нього знаходились їй не було відомо. Пізніше стало відомо, що то були списки із підписами курсантів. На теперішній час вона не пригадує чи представляли курсантам ОСОБА_11 та чи виступала вона того дня перед ними. 

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, оскільки раніше перебували у службових відносинах. Потерпілу ОСОБА_11 до інциденту він не знав. 02.02.2015р. в понеділок він та всі офіцери збирались біля корпусу податкової поліції близько о 07.30 ранку. Вони стояли з офіцерами ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 і до них підійшла ОСОБА_11 і повідомила, що вона є народним депутатом та далі вона спілкувалась із ОСОБА_15 .. На той час свідок працював заступником начальника 4 курсу з виховної роботи. Свідку повідомив ОСОБА_20 , що йому подзвонив один з курсантів та повідомив, що ОСОБА_14 змінив місце шикування 4-го курсу. Вони з ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17   вирішили піти до місця шикування курсантів. До них, в той час підійшла ОСОБА_11 , і вирішила піти з ними. Коли вони підійшли до місяця шикування курсантів, ОСОБА_11 представилась ОСОБА_14 та повідомила, що вона є народним депутатом України та бажає поспілкуватись із студентами, однак обвинувачений вирвав у неї її документи та відбувся конфлікт. На скільки пригадує свідок, ОСОБА_14 лівою рукою схопив ОСОБА_11 за плече та правою рукою з силою вирвав у неї документи. Все це відбувалось дуже швидко за декілька секунд. Свідок повідомив, що не пригадує чи було щось в руках у ОСОБА_14 .. В ході конфлікту він та інші офіцери намагались допомогти ОСОБА_11 забрати у обвинуваченого ці документи та вони утримували його, щоб він не вдарив потерпілу. ОСОБА_14 намагався викрутитись від них, при цьому ОСОБА_11 намагалась в той же час забрати у нього документи. При цьому ОСОБА_11 постійно повідомляла обвинуваченого, що вона є народним депутатом України та що він порушує закон. Частину конфлікту на відеокамеру зняв ОСОБА_17 , та що далі відбулось з документами він не пригадує. Вони пішли перешиковувати курс в інше місце. Далі йому відомо, що викликали поліцію та всіх очевидців опитували. Пізніше ОСОБА_15 йому повідомив, що ОСОБА_11 поїхала до лікарні на освідування. При цьому візуальних пошкоджень у ОСОБА_11 під час конфлікту він не бачив. 

Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, суду пояснила, що обвинувачений їй знайомий, оскільки з 2011 року вона була курсанткою Національного університету державної податкової служби України, де останній займав посаду заступника начальника факультету. Потерпіла ОСОБА_11 їй не відома. В лютому 2015 року, точну дату не пригадує, у них в університеті повинно було відбутись загальне шикування приблизно о 07.30 ранку. На це шикування свідок запізнилась та побачила перед строєм ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які сперечалися. Були також ще поряд з ними інші офіцери. Свідку стало відомо, що ОСОБА_14 забрав у потерпілої якісь документи, які саме не знає. При цьому коли обвинувачений їх забирав у ОСОБА_11 , вона почала кричати йому що він робить та що вона є народним депутатом України. Свідок стояла позаду строю та сам момент як саме ОСОБА_14 забирав у потерпілої документи вона не бачила. Свідок не бачила, щоб обвинувачений наносив потерпілій тілесні ушкодження. Також свідок пояснила, що хтось з курсантів їй повідомив, що ОСОБА_14 схопив ОСОБА_11 , однак особисто вона цього не бачила. Після початку конфлікту їх всіх відпустили та їй невідомо чи виступала в той день ОСОБА_11 перед курсантами.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні суду пояснила, що обвинувачений їй знайомий, оскільки на момент її навчання в податковому університеті ОСОБА_14 був заступником начальника факультету. ОСОБА_11 свідку знайома не була. В лютому 2015 року у їх курсу на шикуванні відбулась конфліктна ситуація та курсантів допитували з цього приводу. Вона чула, що між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 відбувся конфлікт за якісь документи. Свідок не бачила яким чином ОСОБА_14 забрав у ОСОБА_11 документи та не бачила чи торкався обвинувачений потерпілої і чи наносив тілесні ушкодження. Вона чула, що хтось повторював, що ОСОБА_11 є народним депутатом України. 

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні суду пояснила, обвинувачений їй знайомий, оскільки на момент її навчання в податковому університеті (у період з 2011р. по 2015р.) ОСОБА_14 був заступником керівника факультету податкової поліції. ОСОБА_11 свідку не знайома особисто. В лютому 2015 року, після зимових свят, зранку, в період з 07.00 до 08.00 год. ранку курсантів зібрали на шикування та повідомили про зміну керівництва. Так їм сказали, що замість ректора призначено в.о. - ОСОБА_18, а замість керівника факультету податкової поліції призначили в.о. ОСОБА_19 .. Курсантам пропонували підписати якісь документи, але які саме їй не відомо, бо свідок не підписувала. Зранку їх курс вивели на шикування їх шикував ОСОБА_14 .. Потім підійшли ще декілька офіцерів, пригадує що серед них був ніби ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 .. Також підійшла ще якась жінка. Про що саме вони всі говорили свідок не чула. Через пару хвилин ОСОБА_14 забрав у жінки документи та вона почала кричати та сваритися, вимагала повернути документи. Документи він вихопив у неї однією рукою, що саме він робив іншою вона не бачила. Однак вона не бачила, щоб ОСОБА_14 хапав її за одежу або частини тіла. Свідок чула, що потерпіла повідомляла ОСОБА_14 , що вона є народним депутатом України, коли намагалась забрати документи. При цьому декілька офіцерів також тримали ОСОБА_14 за руки з обох сторін, але він чинив спротив. Після цього їм сказали йти на пари та вони пішли. 

Свідок ОСОБА_19  в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, оскільки раніше перебували у службових відносинах, разом проходили службу на факультеті податкової міліції. В 2015 році він виконував обов`язки начальника факультету податкової міліції, а ОСОБА_14 був його заступником. В лютому 2015 року на передодні виходу курсантів на навчання був призначений в.о. ректора ОСОБА_18 .. Після цього він також був призначений наказом на посаду в.о. начальника податкової міліції. Після цього свідок зібрав нараду та повідомив, що на початку навчання в лютому 2015р. загальне шикування проводитись не буде та курси проводять шикування окремо. Коли він їхав на роботу, зранку, йому подзвонив ОСОБА_14 та повідомив, що деякі офіцери, в тому числі ОСОБА_20  не виконують наказ та збирають курсантів на загальне шикування. Коли він приїхав в університет, то побачив, що курсантів збирають біля центрального корпусу та наказ їм надав ОСОБА_15 .. Він підійшов до особового складу 4-го курсу та віддав наказ шикуватись за місцем курсового шикування за корпусом Центру інформаційних технологій. Втім, його наказ виконаний не був, оскільки був попередній наказ ОСОБА_15 про загальне шикування, та курсанти не знали про зміни в керівництві. Свідок відійшов за особовий склад та спостерігав за подіями. Він побачив жінку, яку йому представили, як народного депутата України, поруч з нею стояв ОСОБА_23 .. Про те що прибуде на територію учбового закладу народний депутат України його не було завчасно повідомлено. Про це свідок дізнався тільки зі слів ОСОБА_15 .. Перед курсантами виступив ОСОБА_15 , виступила жінка та вона підтримала запит курсантів і повідомила, що буде відстоювати їх права. Після цього шикування завершилось і курсанти пішли на зайняття. Після цього він написав рапорт про порушення, які відбулись та подав його ректору. Конфлікту між ОСОБА_14 та депутатом ОСОБА_11 свідок не бачив. Які курсанти збирали підписи свідку не відомо та чи передавали ОСОБА_11 якісь документи також не відомо. ОСОБА_11 до нього не зверталась із проханням відновити якісь документи. Профспілка студентська до нього не зверталась. Свідок пояснив, що йому відомо, що на нараді, де оголосили про його призначення та ректора, ряд офіцерів висловили незгоду із цим. В той день ОСОБА_14 йому пояснив, що між ним та іншими офіцерами та жінкою відбулась штовханина до її виступу перед курсантами. Про інші деталі інциденту з потерпілою ОСОБА_14 йому не повідомляв, про інцидент йому стало відомо вже під час проведення службового розслідування. 

Свідок ОСОБА_52 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, оскільки раніше перебували у службових відносинах, разом проходили службу на факультеті податкової міліції. У 2015 році свідок працював на факультеті професором. Свідок пояснив, що йому відомо про те, що 02.02.2015р. він близько 08.00 год. ранку приїхав на роботу, був звичайний розвід курсантів, він привітався з офіцерами, в тому числі із ОСОБА_14 та направився проводити заняття з курсантами. В той момент, потерпілу ОСОБА_11 він там не бачив. Після обіду йому стало відомо, що у ОСОБА_14 стався конфлікт із народним депутатом та він хапав її за руки. Про цей конфлікт йому розповіли на кафедрі інші колеги. Про те, що до їх учбового закладу приїде народний депутат він не знав та її не бачив. 

Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, оскільки раніше перебували у службових відносинах, разом працювали на факультеті податкової міліції. В лютому 2015 року у них на факультеті відбулись зміни у керівництві, було призначено нового ректора та через це почали відбуватись певні події, деякі офіцери не були цим задоволені. Так, за день до подій, які розглядає суд. Офіцер ОСОБА_15 підбурював курсантів не виконувати накази нового керівництва університету та агітували курсантів та персонал бути всім на загальному шикуванні. В той день керівництво прийняло рішення проводити шикування окремо по курсам. 02.02.2015р. зранку свідок був присутній на шикуванні курсу. Після цього, ОСОБА_15 наказав всім курсам зібратись на загальне шикування та всі курсанти виконали цей наказ. На цьому шикуванні ОСОБА_15 представив молоду дівчину ОСОБА_11 як народного депутата України. Вказана жінка звернулась до курсантів та повідомила, що призначений ректор буде люстрований. Про конфлікт між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 йому стало відомо тільки зі слів осіб, які там були присутні. Особисто він не був присутнім під час цього конфлікту. Свідок пояснив, що він про інцидент дізнався із відео ОСОБА_17 та пояснень ОСОБА_54 . Свідок пояснив, що він входив до керівництва факультету, але до нього не надходили запити про участь у шикуванні народного депутата. Які саме підписи збирали для ОСОБА_11 йому не відомо. 

Свідок ОСОБА_55  в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, оскільки коли він навчався в університеті, ОСОБА_14 займав посаду заступника начальника факультету. Потерпіла йому не знайома. В лютому 2014 року, ближче до обіду, точну дату і час він не пригадує, після канікул в їх університеті проводили шикування всього курсу. Свідок стояв за п`ять метрів до ОСОБА_14 в третьому або четвертому ряду курсантів. Під час цього до ОСОБА_14 підійшла якась жінка із іншими офіцерами та він правою рукою вихопив у неї з рук папери. Фізичного впливу на жінку чи нанесення їй ударів свідок не бачив. Після чого на ОСОБА_14 накинулись ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , які намагались ці бумаги забрати. При цьому, жінка почала вимагати повернути документи та говорити, що вона народний депутат України. Після чого прийшов ОСОБА_56 та просив обвинуваченого віддати ці бумаги. Далі всьому курсу дали команду перейти до іншого місця шикування. Після цього, жінка виступила перед курсантами в іншому місці шикування. На досудовому розслідуванні він надавав пояснення поліції, але як свідок не допитувався.

Свідок ОСОБА_57  в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений йому знайомий, оскільки коли він навчався в університеті, ОСОБА_58 займав посаду заступника начальника факультету. В лютому 2015р., близько о 08.00 год. ранку, він як курсант перебував на шикуванні 4-го курсу факультету після зимових канікул. Коли він стояв в строю, за п`ять метрів від ОСОБА_14 приблизно у четвертому ряду, він побачив, як до них йде жінка з документами та з нею йшли офіцери, серед яких був ОСОБА_22 .. Коли вони проходили повз ОСОБА_14 , обвинувачений вихопив у жінки документи. На вказані дії жінка повідомила його, що є народним депутатом. Свідок повідомив, що не бачив, щоб ОСОБА_58 хапав жінку за частини тіла або наносив тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_59 схопили офіцери та намагались забрати у нього документи, однак він їх порвав. Які саме документи вихопив ОСОБА_14 свідку не відомо. Далі їх курсу надали наказ шикуватись перед центральним корпусом. Також свідок в судовому засіданні зазначив, що пройшло багато часу до його допиту, тому перед судовим засіданням він подивився відео інциденту між обвинуваченим та потерпілою для того, щоб пригадати обставини події . 

Крім того, обставини, викладені в обвинувальному акті, доводились стороною обвинувачення наступними письмовими та цифровими доказами дослідженими у судовому засіданні. 

Так, судом було досліджено Довідку № 900 виданої травмпунктом Ірпінської ЦМЛ, відповідно до якої 02.02.2015 року було надано медичну допомогу ОСОБА_11 , та встановлено діагноз: п/ш гематоми лівого плеча та передпліччя, пошкодження зв`язок лівого ліктьового суглобу.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 67/Е від 26.03.2015 року проведеної завідувачем відділу судово-медичної експертизи Київського обласного бюро судово-медичним експертом вищої категорії, 1 кваліфікаційного класу ОСОБА_60 , у ОСОБА_11 мали місце ушкодження у вигляді підшкірних гематом лівого плеча та передпліччя, ушкодження зв`язок лівого ліктьового суглобу. Описані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо, від пальців рук людини, по давності можуть відповідати терміну і обставинам вказаним у постанові. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах з врахуванням показань потерпілої ОСОБА_11 (з врахуванням протоколу допиту потерпілої від 26.02.2015 р.). Пошкодження зв`язок лівого ліктьового суглобу не підтверджується об`єктивною клінічною симптоматикою і тому згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», при оцінці ступеня тяжкості не враховуються. Вищеописані ушкодження у вигляді підшкірних гематом відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні був допитаний у якості експерта ОСОБА_60 , який суду пояснив, що дійсно в березні 2015 року він проводив вказану експертизу на підставі постанови слідчого та наданих йому слідчим матеріалів, а саме довідки №900 із травмпункту Ірпінської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_11 , 1988 року народження. В судовому засіданні експерт ОСОБА_60 підтвердив свій висновок та зазначив, що вже не пригадує чи надався йому протокол допиту потерпілої, оскільки пройшло багато часу. Зазначив, що якщо в експертизі зазначено, що проведено дослідження по матеріалам кримінального провадження за №12015116040000241, однак оцінку він надав лише медичній документації яка йому була надана. При проведенні експертизу потерпілу він не оглядав. Давність виникнення у потерпілій тілесних ушкоджень оцінювалось на підставі наданих медичних документів та ним вказувалось, що вони могли відповідати терміну і обставинам вказаним у постанові. Також було ним зазначено, що ушкодження зв`язок лівого ліктьового суглобу не підтверджується об`єктивною клінічною симптоматикою і тому при оцінці ступеня тяжкості не враховуються. В поставі слідчого не ставилось питання по характер ушкоджень та їх локалізацію. Такі ушкодження у вигляді підшкірних гематом лівого плеча та передпліччя могли утворитись від будь якої взаємодії тіла з тупими предметами, а саме від пальців рук, дотик, удар, при штовханні, при падінні, при само ушкодженні. Також зазначив, що виникнення гематом від певного контакту залежить також від стану здоров`я потерпілої особи та індивідуальних особливостей її тіла. 

Крім того судом досліджено наступні докази, надані стороною обвинувачення.

Відповідно до Витягу з ЄРДР за № 1201510040000241 від 02.02.2015 вбачається, що 02.02.2015 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до фабули якого, 02.02.2015 до ЧЧ Ірпінського МВ надійшло повідомлення від чергового НУДПСУ, про те, що звернулась громадянка ОСОБА_11 , яка являється народним депутатом України, з приводу того, що 02.02.2015 року близько 08:00 години в АДРЕСА_2 на території Національного університету державної податкової служби України, в неї виникла конфліктна ситуація із заступником начальника факультету НУДПСУ ОСОБА_14 , в ході якої, на фоні раптово виниклих неприязних відносин останній спричинив їй тілесні ушкодження. (ЄО № 1421)
Сторона захисту просила визнати вищевказаний доказ не допустимим доказом, оскільки правова кваліфікація у витягу вказана як ст. 125 КК України, особа, яку повідомлено про підозру у витягу не зазначено; реєстратором та слідчим у даному кримінальному провадженні зазначений слідчий Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській обл. ОСОБА_61 та у витягу відсутні дані про наявність процесуальних керівників - прокурорів.
Разом із тим, суд вважає, що реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, що також зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 761/28347/15-к від 09.09.2020. 
Відповідно вказаний витяг, долучений прокурором до матеріалів кримінального провадження, суд вважає електронною базою даних, даний витяг засвідчує факт внесення відомостей до ЄРДР і належність та допустимість доказів, отриманих після внесення вказаних відомостей до реєстру.
Також, судом було досліджено Рапорт чергового ЧЧ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області від 02.02.2015, відповідно до якого 02.02.2015 о 08:05 год. до чергової частини Ірпінського МВ надійшло повідомлення по телефону від чергового АДПСУ, про те, що за адресою: м. Ірпінь, вул. К. Маркса 31 звернулась громадянка ОСОБА_11 , котра являється народним депутатом України, про те, що за вищевказаною адресою в неї виникло непорозуміння з заступником начальника факультету АДПСУ ОСОБА_14 ..
Крім того, Рапортом чергового Ірпінського МВ від 02.02.2015 о 18:00 год. було зафіксовано, що до ЧЧ Ірпінського МВ надійшло повідомлення від медичної сестри травмпункту ОСОБА_62 , про те, що за медичною допомогою звернулась ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій було встановлено діагноз: підшкірна гематома лівого плеча і лівого передпліччя, які, зі слів ОСОБА_11 , остання отримала в податковій академії від відомої особи.
Згідно постанов Верховного Суду у справі № 606/1634/15-к від 12.04.2019 та Верховного Суду у справі № 225/1952/17 від 15.10.2020 рапорт немає самостійного значення, однак оцінюється в сукупності з іншими доказами у справі, а відтак вказані рапорти, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження беруться судом до уваги.
Також, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2015, даний протокол був складений ДІМ Ірпінського МВ капітаном ОСОБА_63 02.02.2015 року о 08 год. 30 хв., та відповідно до змісту якого, потерпіла ОСОБА_11 просила прийняти міри до ОСОБА_14 заступника начальника факультету НУДПСУ, який в м. Ірпінь по вул. Садовій на території НУДПСУ застосував відносно потерпілої фізичну силу та забрав в неї звернення курсантів НУДПСУ й розірвав їх. При цьому він був проінформований, що потерпіла є народним депутатом України.
В судовому засіданні сторона захисту, просила визнати протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2015 року недопустимим доказом, оскільки у вказаному протоколі відсутні дані про наявність матеріальної шкоди (п.2), про застосування фізичного насильства або погрозу його застосування, та в чому воно виявилося (п.3), дані про те, чи заподіяні кому небудь тілесні ушкодження (п.4), дані про те, чи бачила заявниця особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, чи може її впізнати, та за якими прикметами (п.5), чи підозрюється хто небудь у вчиненні кримінального правопорушення, а також відомості про цю особу (п.6), чи були очевидці вчинення кримінального правопорушення, що відомо про них (п.7). В протоколі зазначено, що його склав ДІМ Ірпінського МВ капітан міліції, прізвище та ініціали вказані нерозбірливо. Таким чином, на думку захисту, має місце порушення форми протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2015 року.
Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні: джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання, передбаченого кримінальним процесуальним законом, порядку їх отримання.
Так, суд виходить з того, що протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення - це офіційний документ, який складається уповноваженою службовою особою поліції при отриманні усної чи письмової заяви про кримінальне правопорушення. Він є підставою для внесення відомостей до інформаційної системи поліції, ЄРДР та початку досудового розслідування. Він містить інформацію про особу заявника, суть заяви та інші важливі обставини події. Даний протокол складається з метою фіксування факту звернення особи з заявою про правопорушення та забезпечення початку відповідних процесуальних (слідчих) дій. Також , такий протокол підтверджує, що заявника попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Так, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2015 року є інформацією про вчинення кримінального правопорушення, зафіксованою у певній процесуальній формі, яка стала підставою для невідкладних процесуальних дій, а саме проведення огляду місця події.
Разом із тим, суд вважає, що даним доказом підтверджується наявність заяви потерпілої про подію кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, при цьому, не заповнення пунктів 2-7 у даному протоколі не впливає на суть вказаного доказу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що підстав для визнання протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2015 року недопустимим доказом, у суду немає, оскільки останній був складений у відповідності до вимог чинного КПК України.
Відповідно до протоколу огляду місця події проведеного слідчим СВ Ірпінського МВ ОСОБА_64 від 02.02.2015 року, який проводився з 09 години 00 хвилин до 09 години 25 хвилин та ілюстративної таблиці до нього, огляд проводився за участі двох понятих, спеціаліста, та фіксувався за допомогою фотографування на технічний засіб «Canon 3000». Так, місцем огляду була територія університету, що за адресою: м. Ірпінь, вул. К. Маркса 31. Безпосереднім місцем огляду була ділянка, на задньому дворі, що розташована за приміщеннями університету, де знаходяться пошкоджені документи формату А4 (розірвані). Також, при огляді місця події було виявлено відеокамеру чорного кольору з маркувальним позначенням: «JVC» «LY 36228». Зі слів ОСОБА_11 на даному подвір`ї під час шикування курсантів 02.02.2015 р. гр. ОСОБА_65 , з її слів, застосовуючи фізичну силу відібрав у неї документи та пошкодив їх. Під час огляду місця події було виявлено та вилучено: пошкоджені документи формати А4, які було поміщено в паперовий пакет, відеокамеру чорного кольору «JVC LY 36228», яку було поміщено до спецпакету «Експертна служба 0891878».
Захисники просили визнати вищевказаний протокол та додатки до нього недопустимими, оскільки в них не зазначено усіх необхідних реквізитів, повних ПІБ учасників та повністю всіх вчинених дій.
Разом із тим, такі доводи сторони захисту суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.
Статтею 87 КПК України встановлюються підстави для визнання доказів недопустимими внаслідок істотного порушення прав та свобод людини при їх отриманні.
Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, слід насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки "зруйнували" або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.
Тобто мета огляду насамперед полягає у виявленні та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.
Згідно з приписами ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Як вбачається з вищевказаного протоколу огляду місця події, в ньому зазначено, що під час даної слідчої дії було виявлено та вилучено пошкоджені документи формати А4, які було поміщено в паперовий пакет, відеокамеру чорного кольору «JVC LY 36228», яку було поміщено до спецпакету «Експертна служба 0891878. Даний протокол був підписаний слідчим та понятими, доповнень та зауважень до протоколу від учасників не надходило. В протоколі також вказано, що огляд проводився за участі спеціаліста та з використанням фотоапарату «Canon 3000».
Так, суд звертає увагу на те, що обов`язковим способом фіксації доказової інформації під час проведення огляду є протоколювання, а протокол є основним засобом фіксації доказової інформації.
Приписами ч. 1 ст. 105 КПК України передбачено, що особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки.
Згідно з ч. 3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Тож закон не вимагає, щоб одразу всі перелічені суб`єкти засвідчували відповідні додатки своїми підписами, хоча й не виключає можливості засвідчення додатку кількома особами. Тому засвідчення додатку лише певними з перелічених осіб не вказує на їх недопустимість (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду, а саме у постанові від 01 листопада 2023 року в справі № 347/222/21, від 11 березня 2024 року в справі № 459/3664/18).
Як вбачається з додатку до протоколу огляду місця події від 02.02.2015 року, а саме Ілюстративної фототаблиці, вона була виготовлена та підписана слідчим ОСОБА_64 , яка проводила зазначену слідчу дію.
Суд зазначає, з врахуванням положень ч. 3 ст. 105 КПК України, Ілюстративна фототаблиця була виготовлена слідчим та на кожному аркуші ним підписана у відповідності до чинного КПК України, а наявність підписів інших учасників процесуальної дії не є обов`язковою, оскільки даний додаток ними не виготовлявся.
Так, суд дійшов висновку, що не підписання Ілюстративної фототаблиці усіма учасниками слідчої дії у присутності яких проводилася фотозйомка, не призвело до отримання необ`єктивних результатів або ж наявності підстав для визнання даного протоколу з додатком доказом, який не відповідає вимогам ст. 87 КПК України.
Крім того, суд враховує, що сторона захисту не зверталася зі скаргами про порушення проведення огляду місця події під час досудового слідства, та в судовому засіданні, під час та після дослідження даного письмового доказу, стороною захисту не було заявлено клопотань щодо виклику до суду для уточнення та/або надання додаткових пояснень з приводу даного доказу, учасників даної слідчої дії, зокрема: слідчого, спеціаліста, понятих.
Таким чином, суд, вважає безпідставними доводи захисників про недопустимість протоколу огляду місця події від 02.02.2015 року та ілюстративної фототаблиці до нього.
Також, судом було досліджено Протокол огляду предмету від 02.02.2015, який проводився в період часу з 21:40 год. до 21:55 год. слідчим СВ Ірпінського МВ ОСОБА_66 , в присутності понятих було проведено огляд відеокамери марки «JVC» чорного кольору, яка була запакована до спецпакету «Експертна служба № 0891878», та яку було вилучено в ході огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. К. Маркса 31 від 02.02.2015 року. Оглядом предмету було встановлено, що зазначений спецпакет належним чином запечатаний та скріплений підписами понятих, слідчого та експерта. На пакеті міститься напис: 02.02.2015 року, м. Ірпінь, вул. Карла Маркса 31; вилучено відеокамера «JVC». Під огляду даний пакет було розпечатано та в ньому було виявлено відеокамеру марки «JVC», із номером: «GZ-MG430BER» та надписами «32х optical zoom», «MEGA PIXEL», «30GB, 7 to 37 hrs», «Micro SD hard disk camcorder», «EVERIO JVC HDD». Також, в зазначеній відеокамері наявний роз`єм із надписом «Micro SD», в якому знаходиться електронний носій інформації із надписом на ньому: «Kingston Micro SD, 2 Gb, 0809GO7960V SD-CO2G Japan SDC-2Gb».Крім того на відеокамері мається роз`єм із надписом на ньому: «DC». За допомогою кабелю відеокамеру було приєднано через вказаний роз`єм до комп`ютера та виявлено на камері відеозапис із назвою: «MOV040.MOD» при перегляді зазначеного відеозапису було виявлено, що на відеозаписі присутні два громадянина, одягнені у міліцейську форму, які тримають за руки громадянина, який одягнений у міліцейську форму з погонами полковника, на обличчі має вуса та тримає у руках декілька паперових листків, за формою схожих на «А4»; також на відео присутня жінка, яка представляється народним депутатом та у відео наполягає на тому, що зазначені паперові листки формату «А4» у неї відібрав громадянин, що їх тримає. На 04:35 хвилині до перелічених вище осіб підійшов ще один чоловік, одягнений у міліцейську форму, який звернувся до чоловіка, який тримав паперові листки формату «А4» як до ОСОБА_67 , на що останній відповів: «я!». Після розмови чоловік, який тримав в руках паперові листки формату «А4» як до ОСОБА_67 , порвав навпіл паперові листки, які тримав в своїх руках, після чого віддає їх чоловіку, що підійшов до нього останнім та йде в сторону. На камері також виявлено відеозапис із назвою: «MOV043.MOD», на якому жінка, яка представилась як народний депутат, на 03:55 хвилині називає чоловіка, який забрав у неї документи, формату «А4» як полковника ОСОБА_68 . Після перегляду зазначені відеозаписи було записано на 2 окремі диски «CD-R». По закінченні огляду, вище вказані предмети долучено до матеріалів кримінального провадження.
Також, судом було досліджено Протокол огляду предмету від 02.02.2015, який проводився в період часу з 21:20 год. до 21:35 год. слідчим СВ Ірпінського МВ ОСОБА_66 , та в присутності понятих було проведено огляд паперового конверту із пошкодженими документами, які було вилучено в ході огляду місця події за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Карла Маркса 31, від 02.02.2015 року. В ході огляду паперового конверту було встановлено, що зазначений конверт належним чином запечатаний та скріплений підписами понятих, слідчого та експерта. На конверті мається надпис: 02.02.2015 року, м. Ірпінь, вул. Карла Маркса, 31, пошкоджені документи формату паперу «А4». Під час огляду зазначений конверт було розпечатано, та в ньому було виявлено 20 аркушів паперу «А4», які пошкоджені шляхом розриву на декілька частин. На одному із аркушів мається друкований текст наступного змісту: «Колектив студентів, курсантів та співробітників Національного університету ДПС України «Про скасування наказу «Про призначення ОСОБА_18 та призначення дати виборів ректора НУДПСУ», Голові державної фіскальної служби України», із проханням негайно скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 30.12.2014 року № 2198-о «Про призначення ОСОБА_18 » як такий, що суперечить чинному законодавству та усунути порушення вимог закону України від 01.07.2014 року № 1556 - VII «Про вищу освіту» та призначити вибори ректора НУДПСУ на 19 лютого 2015 року. На наступних 19-ти аркушах наявний друкований текст наступного змісту: «Ми, що нижче підписалися, вимагаємо негайно скасувати наказ ДФС України від 30.12.2014 року № 2198-о «Про призначення ОСОБА_18 » як такий, що суперечить чинному законодавству та призначити вибори ректора Національного університету ДПС України на 19 лютого 2015 року»; під зазначеним друкованим текстом мається написаний різним почерком список із прізвищ та ініціалів із підписами. На зазначених 19-ти аркушах під текстом мається написаний чорнилом синього кольору, від руки текст наступного змісту: «Також вимагаємо звільнити ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , повернути начальника 3-го курсу ОСОБА_70 ». По закінченні огляду, вище вказані предмети долучено до матеріалів кримінального провадження.
Крім того, судом було досліджено Протокол огляду речей від 05.02.2015 року, який було складено старшим слідчим другого слідчого відділу прокуратури Київської області ОСОБА_71 05.02.2015 року та який проводився в період часу з 14:30 год. до 14:52 год.. Так, було оглянуто компакт-диск CD-R «ARITA», який знаходиться в білому паперовому конверті з написом кульковою ручкою синього кольору «CD-R диск № 1 додаток до протоколу огляду від 02.02.2015р.». При відкритті вмісту компакт-диску, на ньому виявлено теку з назвою «видео 02.02.2015 camera». При відкритті вказаної теки в ній виявлено 2 файли з наступними назвами: «MOV040.MOD» та «MOV041.MOD». При перегляді відеозапису « ОСОБА_72 » виявлено, що на ньому зображено два громадянина, одягнені у міліцейську форму, які тримають за руки громадянина, який одягнений у міліцейську форму з погонами полковника, на обличчі має вуса та тримає у руках декілька паперових аркушів, за формою схожих на формат «А4». На відео також присутня жінка, яка представляється народним депутатом та наполягає на тому, що зазначені паперові листки формату «А4» у неї відібрав громадянин, що їх тримає. На 04:35 хвилині до вказаних осіб підійшов ще один чоловік, одягнений у цивільний одяг, який звернувся до чоловіка, який тримав паперові аркуші формату «А4» як до ОСОБА_67 , на що останній відповів ОСОБА_73 . Після розмови чоловік, який тримав в руках паперові аркуші, до якого звернулись як до ОСОБА_67 , порвав вказані аркуші навпіл. Файл з назвою « ОСОБА_74 » інтересу для досудового розслідування не представляє.
Як вбачається з протоколу огляду від 15.01.2016 року, даний огляд проводився заступником начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_75 за участі свідка ОСОБА_17 , 15.01.2016 року в період часу з 10:20 год. до 16:30 год. було проведено огляд цифрового носія інформації, а саме компакт-диску DVD-RW «Esperanza», який знаходиться в білому паперовому конверті з написом кульковою ручкою синього кольору «Диск-1 додаток до протоколу огляду від 15.01.2016». Для перегляду вмісту компакт-диску він поміщений до дисководу системного блоку «LP». Вказаний системний блок підключений до джерела живлення, до нього для виведення інформації підключено монітор «LG», клавіатура і мишка «Logitech». На моніторі висвітився робочий стіл. При відкритті вмісту компакт-диску на ньому виявлено два файли з назвою «MOV040» та «MOV043». При перегляді відеозапису «MOV040» виявлено, що на ньому зображено три громадянина, одягнені в міліцейську форму та жінка - в громадському одязі. В ході проведення огляду за участю свідка ОСОБА_17 , яким проводилась зйомка відеокамерою марки «JVC», зазначив, що на відео знаходяться спиною до камери ОСОБА_14 , на нього дивиться ОСОБА_15 .. Далі з документами стоїть народний депутат України ОСОБА_11 , а одразу за нею ОСОБА_20 .. На вказаному відео ОСОБА_14 , застосовуючи фізичну силу, вириває документи з рук народного депутата України ОСОБА_11 .. Одразу після цього ОСОБА_11 говорить: «Я народний депутат України, що Ви робите?». На відео зображено ОСОБА_11 , яка неодноразово повідомляла ОСОБА_14 , що вона є народним депутатом України, знаходиться тут при здійсненні своїх депутатських повноважень, вимагає повернути її документи та пояснити навіщо ОСОБА_14 застосував до неї фізичну силу, порушуючи її права. Без жодних пояснень ОСОБА_14 намагається покинути місце події з документами народного депутата України ОСОБА_11 .. На вказаному відео зображено як ОСОБА_14 знищує документи, які належать народному депутату України ОСОБА_11 .. При цьому відбувається розмова між ОСОБА_23 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 : - ОСОБА_23 показуючи на ОСОБА_11 : « ОСОБА_76 віддайте будь ласка народному депутату бумаги, це її бумаги», - ОСОБА_14 : «Я знаю», - ОСОБА_23 : «Ви не розумієте що робите?», - ОСОБА_14 : «Розумію», - ОСОБА_11 : «Віддайте мені мої бумаги». Не відповідаючи на запитання ОСОБА_14 починає їх розривати. При перегляді відеозапису «MOV043» виявлено, що на ньому зображено три громадянина: одягнений в міліцейську форму ОСОБА_15 , одягнені в громадський одяг ОСОБА_23 та ОСОБА_11 .. Виступ перед курсантами народного депутата України ОСОБА_11 , якою продемонстровано порвані ОСОБА_14 листи за їх підписами. Виступаючи перед курсантами ОСОБА_11 пообіцяла захистити їхнє право приймати участь у виборах ректора вузу. В ході огляду компакт-диску DVD-RW «Esperanza», який знаходиться в білому паперовому конверті з написом кульковою ручкою синього кольору «Диск-1 додаток для протоколу огляду від 15.01.2016» долучений до протоколу огляду.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.01.2016 року, слідчий - заступник начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_75 , за участі спеціаліста прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_77 та потерпілої ОСОБА_11 , провів слідчий експеримент 20.01.2016 року в період часу з 16:00 год. до 16:15 год.. Також, судом було досліджено диск із відеозаписом даного слідчого експерименту. Так, під час даного слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_11 відтворила обставини за яких вона 02.02.2015 року отримала тілесні ушкодження, як тримала документи та інші речі коли рухалась по території НУДПСУ. Показала яким чином ОСОБА_14 здійснив на неї напад.
Відповідно до протоколу проведення огляду від 15.01.2016 року, слідчий - заступник начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_75 , провів огляд вмісту відеокамери марки «JVC» чорного кольору, із номером: «GZ-MG430BER» та надписами «32x optical zoom», «MEGA PIXEL», «30 GB, 7 to 37 hrs», «Micro SD hard disk camcorder», «EVERIO JVC HDD». Даний огляд проводився 15.01.2016 року в період часу з 10:00 год. до 12:30 год.. Під час огляду було виявлено 68 відеозаписів, які були переглянуті та з поміж вказаних відеозаписів інтерес для слідства представляють файли з назвою: «MOV040» та «MOV043». Після огляду зазначені відеозаписи були записані на компакт-диск DVD-RW «Esperanza», який поміщено в білий конверт паперовий конверт з написом кульковою ручкою синього кольору «Диск-1 додаток для протоколу огляду від 15.01.2016». Також, судом було досліджено зазначені два відеозаписи.
Так усі вищевказані письмові докази сторона захисту просила визнати недопустимими, оскільки в них наявні істотні суперечності між собою, та вони не були оформлені у відповідності до вимог КПК України.
Разом із тим, суд не може погодитись з такою позицією захисту, виходячи з наступного.
Так, в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.
На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.
З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. "с" ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. "d" ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
З огляду на це суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку заповнення процесуальних документів, їх змісту, проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки "зруйнували" або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Разом із тим, суд прийшов до висновку, що доводи сторони захисту про допущені описки та неточності при складанні вищевказаних процесуальних документів не свідчать про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для визнання вищевказаних доказів недопустимими.

Крім того, судом досліджено довідку № 20-25/1239 від 03.04.2015 року видану керівником управління кадрів Апарату Верховної ради України ОСОБА_78 , відповідно до якої ОСОБА_11 є народним депутатом Верховної Ради України з 27.11.2014 року. З 24.12.2024 року працює на посаді голови підкомітету з питань гендерної рівності і недискримінації Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин.
Також, судом було досліджено Висновок за результатами службового розслідування стосовно в.о. заступника начальника факультету податкової міліції з стройової частини та режиму Національного університету ДПС України полковника податкової міліції ОСОБА_14 від 26.02.2015 року. З даного висновку вбачається, що Наказом № 46 від 02.02.2015 року в НУДПС призначено службове розслідування та створено комісію, метою якої було проведення перевірки з питань дотримання працівниками НУДПС службової та трудової дисципліни, що має відношення до надзвичайної пригоди. Так, в даному висновку зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що 02.02.2015 року мала місце надзвичайна пригода на території НУДПСУ за участі службових осіб вказаного навчального закладу. 02.02.2015 року приблизно о 07:40 год. на шикуванні особового складу факультету податкової міліції (курсанти, які навчаються на денній (стаціонарній) формі навчання) біля навчального корпусу Центру інформаційних технологій НУ ДПС намагалась виступити із зверненням до них народний депутат України ОСОБА_11 .. В руках у неї знаходились списки із підписами курсантів, які вона нібито напередодні збирала. Однак в цьому їй почав перешкоджати в.о. заступника начальника факультету податкової міліції зі стройової частини та режиму НУДПС полковник податкової міліції ОСОБА_14 , який відібрав у неї папери (документи, можливо списки із підписами курсантів). При цьому, ОСОБА_14 одразу схопили за рукава форменого одягу співробітники факультету податкової міліції: заступники начальника курсів лейтенанти податкової міліції ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та в.о. заступника начальника з навчально-методичної та наукової роботи полковник податкової міліції ОСОБА_15 (який на той момент перебував у щорічній відпустці). В подальшому, протягом близько 6 хвилин між зазначеними особами відбувалась штовханина та словесна перепалка. При цьому, ОСОБА_14 постійно тримали за рукава форменого одягу та намагались відібрати у нього вказані списки. На початку конфлікту у розмову намагалась втрутитись словесно і ОСОБА_11 , яка в подальшому відійшла в сторону і безпосередньої участі у конфлікті між працівниками податкової міліції не приймала. З матеріалів відеофіксації та пояснень спостерігачів за вказаною надзвичайною пригодою встановлено, що безпосередньо ОСОБА_14 до ОСОБА_11 заходів фізичної сили (окрім вихоплення з її рук паперів, документів, очевидно - списків) не застосовувалось. Згідно з висновком даного службового розслідування, комісія вважала за доцільне: службове розслідування стосовно в.о. заступника начальника факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції зі стройової частини та режиму НУДПС України полковника податкової міліції ОСОБА_14 закінченим, а інформацію, викладену у зверненні народного депутата України ОСОБА_11 від 02.02.2015 року такою, що знайшла своє підтвердження в частині пошкодження паперів (документів, списків, тощо) та позастатутних відносин між керівництвом факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції НУДПСУ. За порушення вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності в.о. заступника начальника факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції зі стройової частини та режиму НУ ДПС України полковник податкової міліції ОСОБА_14 шляхом накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.
Також, судом було досліджено наданий стороною захисту висновок експертного дослідження № 11/ікт від 30.12.2016 року, відповідно до висновку якого 2700 кадрів наданого на дослідження відеофайлу «MOV040.MOD», що відповідають часовим рамкам з 0 хв. 7 сек. до 1 хв. 55 сек. записано на диск для лазерних систем зчитування формату «DVD-R», що додається до висновку експертного дослідження. У зв`язку зі значною кількістю друк зазначених кадрів не проводився. Також судом було досліджено вищевказаний диск, на якому дійсно знаходяться фотофайли зроблені з кадрів відеозапису на якому відбуваються події 02.02.2015 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 ..
Прокурор просив визнати зазначений вище письмовий доказ недопустимим, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КПК України. Крім того, стороною захисту не був відкритий стороні обвинувачення диск, як додаток до вказаної експертизи, що позбавило прокурора можливості надати йому правову оцінку та відповідні заперечення, що в свою чергу є порушенням принципу змагальності. При цьому, відео, надане стороною захисту в розпорядження експерта, не можливо ідентифікувати чи є воно оригінальним, що саме містилося на ньому та в цілому джерело його походження.
Суд не може погодитись з позицією прокурора, оскільки наданий стороною захисту висновок експертного дослідження містить вичерпну інформацію про походження відеофайлу, при цьому, даний диск разом із фотофайлами на ньому було досліджено в судовому засіданні та встановлено, що на ньому містяться стопкадри з відеофайлу, який був наданий саме стороною обвинувачення.

Крім того, захисники під час судового розгляду заявили суду письмове клопотання про визнання доказів у даному кримінальному провадженню недопустимими, оскільки жодний з них не був отриманий у процесуальний спосіб та уповноваженими особами. Своє клопотання захисники мотивують тим, що надане прокурором в якості доказу процесуальне рішення заступника другого слідчого відділу СУ прокуратури Київської області ОСОБА_79 про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 28 січня 2016 року було прийняте на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року, якою було скасовано Постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України від 16.06.2015. При цьому стороною обвинувачення не було надано суду документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_79 на винесення вказаної постанови. Разом із тим, сторона захисту не заперечує, що в ході виконання вимог ст. 290 КПК України їй відкривалися: доручення на проведення досудового розслідування від 29.10.15р., Повідомлення від 29.10.15р на ім`я заступника прокурора Київської області ОСОБА_80 про початок досудового розслідування, Постанова про визначення слідчих від 29.10.15р., та витяг з ЄРДР. 
Як видно з витягу, прокурорами по кримінальному провадженню в ньому зазначені: ОСОБА_81 , ОСОБА_82 та ОСОБА_83 .. Втім, захисники зазначили, що постанова про призначення вказаних прокурорів процесуальними керівниками в матеріалах кримінального провадження відсутня, та стороні захисту не відкривалася. Крім того, сторона захисту, зазначає, що після закриття кримінального провадження постанова про створення групи прокурорів та визначення старшого групи прокурорів не виносилася та лише на етапі судового розгляду, а саме 22.11.16 року, прокурором ОСОБА_84 була надана постанова від 25.04.2016 року про зміну групи прокурорів, яка станом на час виконання вимог ст. 290 КПК України - 15.02.2016 року була відсутня. Не була ознайомлена з нею сторона захисту і на момент вручення вже другого обвинувального акту по цьому ж кримінальному провадженню - 27.05.2016 року. Так, сторона захисту вважає, що повноваження прокурора ОСОБА_85 , який погодив повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_14 від 04.02.2016р. та склав обвинувальний акт є сумнівними, оскільки вказана постанова відсутня в реєстрі процесуальних рішень, що є додатком до обвинувального акту. З таких підстав, сторона захисту в судовому засіданні зазначила, що підозра, пред`явлена підзахисному ОСОБА_14 4 лютого 2016 року, погоджена неуповноваженою особою, а саме прокурором ОСОБА_86 , який 04.02.2016 року ще не мав повноважень їх підписувати. Наведене дає підстави стороні захисту стверджувати, що досудове розслідування, повідомлення про підозру та затвердження обвинувального акту проводилося неуповноваженими особами. Таким чином сторона захисту вважає, що досудове розслідування, після скасування постанови про закриття кримінального провадження проведене неуповноваженими особами, без належного процесуального керівництва, у поза процесуальний спосіб, а всі докази, що зібрані після 28 січня 2016 року є недопустимими. 

Перевіряючи доводи сторони захисту, суд проаналізувавши вищевикладене в сукупності, встановив наступну хронологію досудового розслідування в частині повноважень прокурорів і слідчих в даному кримінальному провадженні:
02.02.2015 року слідчим СВ Ірпінського МРВ ГУ МВС України ОСОБА_66 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України до ЄРДР за №12015110040000241;
02.02.2015 року заступником прокурора м. Ірпеня Київської області ОСОБА_87 винесено постанову про створення групи прокурорів у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №12015110040000241 від 02.02.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до складу якої входили прокурори прокуратури м. Ірпеня Київської області, а саме ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_7 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 ;
03.02.2015 року заступником прокурора м. Ірпеня Київської області ОСОБА_87 винесено постанову про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 12015110040000241 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за слідчим управлінням прокуратури Київської області та направлено матеріали для організації та проведення розслідування;
05.02.2015 року начальником другого слідчого відділу СУ прокуратури Київської області ОСОБА_102 винесено постанову про визначення слідчої групи, яка здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015110040000241, у складі: старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_103 , слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_104 , старшим групи визначено ОСОБА_105 ..
05.02.2015 року Заступником прокурора області ОСОБА_106 винесено постанову про зміну грипу прокурорів, до складу якої увійшли: старший прокурор прокуратури м. Ірпеня ОСОБА_96 та старший прокурор прокуратури м. Ірпеня ОСОБА_7 , прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_81 , старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області юрист 3 класу ОСОБА_107 , прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області молодший радник юстиції ОСОБА_82 , старшим групи визначено ОСОБА_108 
16.06.2015 року винесена постанова про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України слідчим прокуратури Київської області ОСОБА_109 , у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину;
20.10.2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було скасовано вищевказану постанову слідчого, а матеріали кримінального провадження №12015110040000241 повернуті Прокуратурі Київської області для досудового розслідування; 
28.10.2015р. до прокуратури Київської області з Печерського районного суду м. Києва надійшла ухвала слідчого судді від 20.10.2015р. про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження №12015110040000241 у двох томах для продовження досудового розслідування.
29.10.2015 року начальник другого слідчого відділу СУ прокуратури Київської області ОСОБА_110 надав доручення заступнику начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_111 про визначення його слідчим, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015110040000241. 
29.10.2015 року начальником другого слідчого відділу СУ прокуратури Київської області ОСОБА_110 було винесено постанову про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні (слідчої групи) та старшого слідчої групи, до складу якої увійшли: заступник начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області радника юстиції ОСОБА_79 , старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_112 , слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_113 , старший групи ОСОБА_114 .. Місцем здійснення досудового розслідування визначено місце розташування прокуратури Київської області - Печерський район міста Києва. 
28.01.2016 року постановою слідчого в кримінальному провадженні - заступником начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_115 змінено кваліфікацію злочину у кримінальному провадженні №12015110040000241 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 346 КК України. Того ж дня вказані відомості внесено до ЄРДР по кримінальному провадженню реєстратором ОСОБА_114 ..
Як вбачається із витягу з ЄРДР від 28.01.2016р. в кримінальному провадженні № 12015110040000241, підписаного реєстратором ОСОБА_75 , органом досудового розслідування є Прокуратура Київської області, слідчими в даному провадженні є ОСОБА_75 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , та прокурорами є ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 .. 
04.02.2016 року заступником начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_115 повідомлено про підозру ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 12015110040000241 - прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області ОСОБА_118 ..
05.02.2016 року слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_115 захиснику ОСОБА_12 та підозрюваному ОСОБА_14 вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. В даному повідомлені не зазначено, яким саме прокурором було надано доручення на вказану процесуальну дію слідчому. 
15.02.2016 року заступником прокурора Київської області ОСОБА_106 винесено постанову про зміну групи прокурорів, до складу якої увійшли: заступник начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_119 , прокурор другого відділу другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_81 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_107 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_120 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_121 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_122 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_123 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_124 , прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області юрист 1 класу ОСОБА_125 ; старшим групи прокурорів визначено - ОСОБА_126 
25.02.2016 року відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_14 та захиснику ОСОБА_12 надано доступ до матеріалів досудового розслідування № 12015110040000241. В даному протоколі не міститься інформації про те, який саме прокурор надав доручення слідчому та визнав зібрані докази достатніми для складання обвинувального акту.
25.02.2016 року процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 12015110040000241 прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області ОСОБА_127 затверджено обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, який був складений першим заступником начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_128 .. В той же день вказаний обвинувальний акт було вручено ОСОБА_14 та захиснику ОСОБА_12 .. У вказаному обвинувальному акті була відсутня дата його складання слідчим ОСОБА_129 
23.03.2016 року вищевказаний обвинувальний акт надійшов до Ірпінського міського суду Київської області.
25.04.2016 року - постановою про зміну групи прокурорів від 25.04.2016 року прийнятою заступником прокурора Київської області ОСОБА_130 , було змінено групу прокурорів в даному кримінальному провадженні та до групи прокурорів визначено прокурорів ОСОБА_131 , ОСОБА_132 ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 ..
12.05.2016 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 12015110040000241 було повернуто прокурору для усунення недоліків. 
27.05.2016 року - прокурором ОСОБА_127 був складений обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню після повернення попереднього обвинувального акту судом.
24.06.2016 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 12015110040000241 складений прокурором Київської області ОСОБА_127 27.05.2016 року надійшов повторно до Ірпінського міського суду Київської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює прокурор, визначений керівником органу прокуратури. Частина 3 ст. 37 КПК прямо встановлює, що визначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні належить до повноважень керівника того органу прокуратури, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням.
02.02.2015 група прокурорів була визначена прокурором місцевої прокуратури, що відповідало законодавству станом на цей момент, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення знаходилось під територіальною підслідністю прокуратури м. Ірпеня Київської області. 
Разом із тим, 03.02.2015 підслідність у кримінальному провадженні була змінена на слідчих слідчого управління Київської обласної прокуратури та з цього моменту компетентним органом щодо організації процесуального керівництва став керівник прокуратури області, тобто постанова про створення групи прокурорів від 02.02.2015 року втратила свою процесуальну дію.
Так, після передачі кримінального провадження іншому органу досудового розслідування попереднє визначення групи прокурорів не зберігає чинності, оскільки було прийняте неналежним органом щодо нового слідчого підрозділу. Для забезпечення законності процесуального керівництва прокурор області був зобов`язаний визначити нову групу прокурорів або повторно визначити попередніх прокурорів шляхом прийняття відповідного письмового рішення, що відповідає вимогам ст.ст. 36, 37 КПК України.
Таким чином, після зміни підслідності з 03.02.2015 повноваження прокурорів місцевої прокуратури, визначених до цього у складі групи, припинилися автоматично, а лише 05.02.2015 року в даному кримінальному провадженні було визначено нову групу прокурорів.
Разом із тим, частину постанов про зміну/створення групи прокурорів було надано суду, однак не було їх надано стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК України. 
Також, суд враховує інформацію, яка міститься у витягу з ЄРДР від 28.01.2016 року, а саме зазначення в ньому прокурорів: ОСОБА_81 , ОСОБА_82 та ОСОБА_83 .. 
Разом із тим, відповідно до п. 1 глави 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.
Витяг з ЄРДР - це згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (п. 2 глави 4 Положення).
Отже, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення прокурора або групи прокурорів чи постанову керівника відповідного органу досудового розслідування про призначення слідчого або групи слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів чи слідчих у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в кримінальному провадженні.
Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18).
Таким чином, не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК України, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.
Дана обставина дає можливість суду зробити висновок, що прокурор ОСОБА_122 набув повноважень здійснювати процесуальні дії в даному кримінальному провадженні лише з 15.02.2016 року, коли постановою про зміну групи прокурорів було змінено групу прокурорів в даному кримінальному провадженні, та до її складу ввійшов ОСОБА_122 , оскільки інших постанов про створення/зміну групи прокурорів, в яких був зазначений прокурор ОСОБА_122 , в даному кримінальному провадженні суду надано не було та в Реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено.
Таким чином, з наявних у суду матеріалів, на момент вручення підозри ОСОБА_14 в даному кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_122 не був уповноваженим прокурором в даному кримінальному провадженні, оскільки не входив до складу групи прокурорів.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена у законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, де сполучаються в бінарному нерозривному зв`язку матеріальна (склад злочину) і процесуальна підстави кримінальної відповідальності. У межах єдиної підстави кримінальної відповідальності вирок суду з`єднує її фактичну та юридичну сторони, встановлює повну відповідність фактичної та юридичної сторін вчиненого.
Водночас ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України. Вирішення питання про те, чи має місце підстава кримінальної відповідальності є правом і обов`язком виключно суду. Згідно з Основним Законом України лише суд повноважний покладати кримінальну відповідальність на кримінального правопорушника. Остання настає лише з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, який розглядається у цьому аспекті як процесуальна правова підстава кримінальної відповідальності.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі за конституційним поданням МВС України щодо офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 80 Конституції України сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати кримінальною відповідальністю.
За своїм змістом кримінально-правові відносини є окремим видом правовідносин, де з іншого боку виступає особа, яка притягується до відповідальності. Сторони кримінально-правових відносин мають взаємозалежні права і обов`язки, обов`язку особи піддатися державному примусу та осуду з боку держави при притягненні до кримінальної відповідальності і її праву вимагати такого притягнення відповідно до вимог закону, кореспондує право держави притягти до відповідальності і обов`язок уповноважених органів, суду здійснити притягнення до відповідальності з суворим дотриманням матеріального і процесуального закону.
Згідно концепції судової істини, впровадженої в чинному кримінальному процесуальному законі, доведення винуватості особи покладається на органи досудового розслідування та прокурора, твердження яких в обвинувальному акті чи повідомленні про підозру є суб`єктивним припущенням сторони обвинувачення про наявність підстави для кримінальної відповідальності особи.
Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).
Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК України, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК). Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
Прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування ст. 37 КПК України). За змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, обов`язково повинно прийматися у формі постанови, яка має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
Так, у постанові від 11 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, та зауважила, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК).
Вищезазначені норми права є імперативними з абсолютно і недвозначно визначеними вимогами до службових осіб правозастосовних органів. Вони чітко і категорично регламентують поведінку учасників кримінальних процесуальних відносин і не підлягають розширеному тлумаченню щодо повноважень і компетенції осіб, які діють від імені держави під час притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності. Таке врегулювання не залишає особі, яка застосовує ці норми, можливостей для вільного розсуду, а їх неправильне застосування призводить до того, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення спеціальному суб`єкту здійснюється всупереч вимогам КПК неповноважною особою, тобто до порушення встановленого законом порядку.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК притягненням до кримінальної відповідальності є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, де здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні. В подальшому згідно ст. 337 цього Кодексу судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276 278 КПК України дає підстави суду дійти висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.
Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Разом із тим, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано процесуальних документів, які б підтверджували повноваження прокурора ОСОБА_133 на здійснення процесуального керівництва під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 1201510040000241, у формі процесуального документа, тобто, постанови, як того передбачає КПК України. Враховуючи, що повідомлення про підозру ОСОБА_14 було здійснено заступником начальника другого СВ СУ прокуратури Київської області ОСОБА_115 за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 12015110040000241 - прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області ОСОБА_127 , який, з огляду на вищевикладене, на час складання та вручення повідомлення про підозру, тобто, станом на 04.02.2016 року, не мав повноважень у даному кримінальному провадженні, не можна вважати, що ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 1201510040000241 від 02.02.2015 року було повідомлено про підозру з дотриманням порядку, передбаченого КПК України. Отже, фактично дане повідомлення про підозру було здійснено в порушення вимог КПК України та з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що фактично обвинувачення ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КПК України, було висунуте з порушенням порядку та встановленої процедури, з огляду на те, що останній фактично на час висунення йому обвинувачення, не перебував у статусі підозрюваного.
Порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_14 призвело до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Правовим наслідком повідомлення про підозру ОСОБА_14 неуповноваженою на те особою, є не притягнення її до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Тобто відносно ОСОБА_14 не розпочався процес притягнення до кримінальної відповідальності та він не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні через нездійснення (не реалізації) органом досудового розслідування в кримінальному провадженні етапу (стадії) притягнення до кримінальної відповідальності. Тому, за відсутності належного повідомлення особи про підозру, безґрунтовним і позбавленим правових підстав є наступне складання й самого обвинувального акту стосовно ОСОБА_14 .. Неналежне здійснення етапу повідомлення про підозру унеможливлює правомірне здійснення наступних етапів кримінального провадження, та призводить до викривлення змісту кримінально-правових і кримінальних процесуальних відносин і унеможливлює внаслідок цього належну реалізацію учасниками цих відносин своїх прав і обов`язків.
Здійснення повідомлення про підозру всупереч вимогам КПК України неповноважним на те суб`єктом є недотриманням належної правової процедури, порушенням форми і викривленням змісту кримінального провадження як однієї з вагомих гарантій його законності. Здійснення кримінального провадження всупереч його загальним засадам означає його невідповідність тим завданням і цілям, що визначені ст. 2 цього Кодексу. Отже всі докази, зібрані в здійсненому всупереч встановленій у КПК України правовій процедурі досудовому розслідуванні, з порушенням форми і змісту кримінального провадження, суд визнає саме за таких підстав недопустимими.
Суд наголошує, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засад змагальності та забезпечення права на захист у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник одержують можливість ефективно, дієво і цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.
За наслідками розгляду кримінального провадження суд доходить висновку про порушення, внаслідок незаконного здійснення неповноважною особою повідомлення про підозру, права на захист обвинуваченого. Вирішуючи питання про допустимість доказів, отриманих внаслідок порушення права на захист у цьому кримінальному провадженні, судом застосовуються наслідки, визначені ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України.
Вищевказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 25.11.2020 року справа № 627/927/19. 
Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинив обвинувачений; 3) у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачиться на її користь.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Слід також зазначити, що у справі "Барбера, Мессегуэ і Джабардо проти Іспанії" від 06.12.1998 р., Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
ОСОБА_14 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, згідно якої до кримінальної відповідальності притягуються особи, за вчинення умисного заподіяння народному депутату України легких тілесних ушкоджень у зв`язку з його державною діяльністю.
Однак, суду не було доведено, що у діянні обвинуваченого ОСОБА_14 є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не було доведено, що у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Оскільки в суді не доведено, що у діянні ОСОБА_14 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_14 , суд виправдовує його за цією статтею.
У зв`язку із цим процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні суд відносить на рахунок держави.
Речові докази в даному провадженні відсутні. 
Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7-11, 17, 84-100, 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати не винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, та виправдати його за цією статтею на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з не доведенням, що у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення вироку без змін судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:	  	ОСОБА_1