ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №360/1519/24
адміністративне провадження № К/990/30480/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Кашпур О.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №360/1519/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (колегія суддів у складі головуючого судді Сіваченка І.В., суддів - Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г.), 
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у періоди з 28 лютого 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за указаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 28 лютого 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за указаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
2. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року позовні вимоги задоволено.
3. Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції 09 червня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Першого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою.
4. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний строк з моменту отримання копії указаної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 1453 грн 44 коп. та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із належним обґрунтуванням причин пропуску такого строку.
5. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року.
6. Апеляційний суд констатував, що заява про поновлення строку не містить відомостей про дату та час зазначених у клопотанні подій, які вплинули на пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також не містить доказів неможливості подання апеляційної скарги, за місцем дислокації представника відповідача, іншими засобами.
7. Суд зазначив, що обставини, на які посилається заявник, пов`язані із введенням воєнного стану, є загальними (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення), а відповідач не обґрунтував та не надав доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу та унеможливило своєчасне оскарження рішення суду в період з дати ознайомлення з текстом рішення до дати апеляційного оскарження, що, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про неналежну організацію роботи суб`єкта владних повноважень.
8. З огляду на викладене, апеляційний суд констатував наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
9. Не погоджуючись із такою ухвалою суду апеляційної інстанції Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року та направити справу №360/1519/24 для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
10. У тексті касаційної скарги відповідач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 діяла добросовісно, подавши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження і сплативши судовий збір вчасно. 
11. Вважає, що пропуск строку на апеляційне оскарження не є виною Військової частини НОМЕР_1 , а є наслідком об`єктивних обставин, викликаних виконанням функцій із забезпечення обороноздатності України, залучення особового складу до бойових дій і виконання першочергових завдань в інтересах оборони Вітчизни, а також значним збільшення документообігу в умовах воєнного стану.
12. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу відповідача не надійшло, що, відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
ІІІ. Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
13. Касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 надійшла до Верховного Суду 17 липня 2025 року.
14. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2025 року для розгляду справи №360/1519/24 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Жука А.В., суддів Кашпур О.В., Мельник-Томенко Ж.М.
15. Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2025 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.
16. Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі №360/1519/24.
17. Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2026 року справу №360/1519/24 призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
IV. Позиція Верховного Суду
18. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі установлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
19. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
20. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
21. За змістом частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
22. Право на апеляційне оскарження визначено положеннями статті 293 КАС України.
23. Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
24. За загальним правилом строк на апеляційне оскарження регламентований статтею 295 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
25. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
26. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
- на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
- на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
27. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
28. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
29. За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
30. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
31. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, установлені законом.
32. Як свідчать матеріали справи, рішення суду першої інстанції ухвалене 06 травня 2025 року за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а його копію доставлено до Електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 06 травня 2025 року о 16:44 год.
33. Апеляційну скаргу на зазначене рішення подано до суду апеляційної інстанції 09 червня 2025 року, тобто з пропуском строку, установленого пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України.
34. У тексті касаційної скарги відповідач переконує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи скаржника, які стосувались введення воєнного стану та залучення Військової частини НОМЕР_1 до виконання завдань, пов`язаних з обороною України.
35. Перевіривши указані доводи колегія суддів зауважує, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
36. Верховний Суд наголошує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для суб`єкта владних повноважень без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого суб`єкта, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
37. Суд зазначає, що у тексті заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач лише указав, що військовослужбовці Військової частини НОМЕР_1 виконують свої обов`язки у Донецькій області, а її територія піддавалася неодноразовим артилерійським обстрілам, що перешкоджало роботі в мережі і унеможливлювало доступ до підсистеми Електронний суд та до Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с.137-138).
38. Водночас, відповідач до указаної заяви не додав жодних доказів, які б підтверджували обставини, що перешкоджали скаржнику скористатись своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у строк, установлений КАС України [зокрема, у період з 05 по 09 червня 2025 року], у тому числі, доказів, які б підтверджували обстріли Військової частини НОМЕР_1 та/або фактичне перебування особового складу у межах Донецької області тощо.
39. З огляду на викладене Суд констатує, що скаржником не було надано доказів, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його можливість своєчасно подати апеляційну скаргу.
40. Слід зауважити, що стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
41. Колегія суддів роз`яснює, що праву на апеляційний/касаційний перегляд судових рішень, праву на судовий захист та справедливий суд кореспондує обов`язок особи, яка має намір реалізувати указані права, дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цих прав, зокрема, щодо звернення до суду у строк, установлений КАС України та подання касаційної скарги, яка відповідає вимогам статті 330 КАС України щодо її форми та змісту. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
42. Указане підтверджується, у тому числі, рішенням ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85, у якому Суд зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
43. Доводи відповідача про те, що він діяв добросовісно, виконавши вимоги, визначені в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та сплати судового збору, свідчать про намір скаржника усунути недоліки апеляційної скарги, проте не зобов`язують суд поновити пропущений строк за відсутності доданих відповідачем доказів поважності причин такого пропуску.
44. Таким чином, наведене у сукупності та взаємозв`язку дає підстави вважати правильними висновки суду апеляційної інстанції про неповажність указаних відповідачем підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, та як наслідок обґрунтованість відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 .
45. Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також свідчили б про порушення апеляційним судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
46. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
47. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
V. Висновок щодо розподілу судових витрат
48. Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі №360/1519/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
О.В. Кашпур
Ж.М. Мельник-Томенко 
Судді Верховного Суду