Справа №588/1925/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/172/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пирогової О.Т. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 08 жовтня 2024 року о 20 год. 13 хв. на автодорозі 0-191605 Тростянець- Мащанка 4 км 50 м, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей, порушення координації рухів, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 чи в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з таким судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Пирогова О.Т. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, суддею не було враховано, що на жодному дослідженому в судовому засіданні відеофайлі незафіксовано ні зупинки транспортного засобу ні те, що за його кермом перебував саме ОСОБА_1 . При цьому, вказаний відеозапис містять фактичні дані про змушування поліцейських ОСОБА_1 на безальтернативне проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, на що останній відповів, що не бажає його проходити, бо транспортним засобом не керував, а працівники поліції у свою чергу лише зазначили, що розбиратись з цим мають в суді. Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні не було встановлено.
Також, як зазначає апелянт, суддя суду першої інстанції в основу оскаржуваної постанови, поклав протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які є недопустимими доказами, оскільки отримані з істотним порушенням вимог Закону, при цьому, суддя обмежився лише їх переліком, а правової оцінки не надав.
Так, як зазначає захисник, одним з доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, суддя врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 08 жовтня 2024 року, які відбирались працівниками поліції одноособово, на камері зафіксовано, як їх записує поліцейський у службовому автомобілі сам і ОСОБА_1 вони не оголошувались. Крім того, ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, що не керував вказаним автомобілем, хоча і є його власником, і цей факт підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , а також про це говорить військовий (дані про нього невідомі), вказуючи, що вони за кермом були обоє коли він їх побачив. В той же час, в оскаржуваній постанові судом зазначено, що покази свідка ОСОБА_4 про те, що він керував транспортним засобом приймаються до уваги, оскільки на відеозаписі дійсно зафіксовані пояснення військовослужбовців про те, що двоє осіб сідали за кермо, разом з тим, такі обставини не спростовують факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 безпосередньо перед тим, як транспортний засіб зупинили військові.
Вказані доводи суду суперечать дослідженому в судовому засіданні відеозаписі, де військовослужбовці вказували на одну особу військового, який виявив автомобіль і це саме той військовий, який вказував, що за кермом були двоє, при цьому ним жодного разу не вказано, що він зупинив автомобіль. При цьому, питання, як може бути за кермом дві особи, так і не перевірялось ні поліцейськими, ні судом, аналіз вказаним обставинам не надано, і в судовому засіданні ці особи не були допитані. Крім того, свідок ОСОБА_4 весь час був присутній на місці зупинки, але поліцейські навіть не відібрали у нього пояснення.
Апелянт зазначає, що у даному випадку основним фактором є саме керування особою транспортним засобом, і беззаперечних доказів , які б вказували на те, що транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 08 жовтня 2024 року о 20 год. 13 хв. на автодорозі 0-191605 Тростянець- Мащанка 4 км 50 м керував ОСОБА_4 , здобуто не було, тобто, його винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом» не доведена.
Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Пирогова О.Т. були повідомлені завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак до суду не з`явились. Захисник Пирогова О.Т. звернулась до апеляційного суду з клопотанням, в якому просила здійснити апеляційний розгляд вказаної справи без її участі, з додатковим зазначенням, що апеляційні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, наявні підстави для здійснення апеляційного перегляду вказаної справи за відсутності апелянта – адвоката Пирогової О.Т. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
А тому, перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснював, що 08 жовтня 2024 року перебував вдома, у нього був день народження і він вживав алкогольні напої. Так як йому було потрібно з`їздити до товариша у с. Мащанка, то він попросив батька звозити його. Коли вони їхали, то автомобіль заїхав у калюжу та двигун заглох. Батько відкрив капот, а він сидів у автомобілі та намагався завести двигун автомобіля, але нічого не виходило. До них підійшов військовий та запитав чому вони стоять, попросив покинути територію. Через деякий час до них під`їхали ще військові. Один із військових, той що старший по званню, став звинувачувати його у керуванні автомобілем у стані сп`яніння. Між ними виникла словесна перепалка та військові викликали поліцію. Коли приїхав наряд поліції, то він пояснив, що не керував автомобілем, але його пояснення ніхто не слухав. Батька не опитували, направлення на огляд йому не вручали і їх автомобіль ніхто не зупиняв.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Пирогова О.Т. у судовому засіданні вказувала на недоведеність вини її підзахисного у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, просила закрити провадження у справі, з посиланням на те, що відеозаписом не підтверджено факт зупинки транспортного засобу. Також захисник звертала увагу на те, що пояснення свідків, які відбиралися на місці, були написані поліцейським, батько ОСОБА_1 не був опитаний, письмове направлення на огляд стан сп`яніння останньому не видавалося та не вручалося, і сам ОСОБА_1 на відео стверджував, що не керував транспортним засобом.
Крім того, у судовому засіданні, в якості свідка було допитано ОСОБА_4 , який пояснював, що 08 жовтня 2024 року разом із сином ОСОБА_5 їхав у с. Мащанка, але автомобіль зламався. До них підійшли військові та запитали чому вони там знаходяться. Коли військові побачили, що син перебуває у стані сп`яніння, то між ними виник конфлікт. Потім військові викликали поліцію. За кермом автомобіля був він, а син сидів збоку. До нього поліцейський не звертався. Коли до них підходив військовий, то син сидів за кермом та заводив автомобіль, а він дивився під капот. Автомобіль так і залишився на тому місці до ранку.
Проте, незважаючи на таку позиції особи, відносно якої було складено протокол, його захисника та свідка, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням зібраних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №146046 від 08 жовтня 2024 року, рапорту помічника чергового відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 08 жовтня 2024 року, в якому викладені обставини щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 жовтня 2024року, рапорту поліцейського СРПП відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 08 жовтня 2024 року, письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 08 жовтня 2024 року, а також відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.
На спростування доводів апелянт, апеляційний суд зауважує, що вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, встановлено не було.
При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом.
Розпочинається вказаний відеозапис з того, що працівник поліції з`ясовує у військовослужбовця ( ОСОБА_3 ), що відбулося і чому їх викликали на місце, на що останній повідомив, що під час несення ними служби на певній ділянці, було виявлено вказаний автомобіль, який рухався у їх бік з ввімкненими фарами, що для них було небажаним. Він з іншими військовослужбовцями перегородили рух цьому автомобілю своїм автомобілем і у такий спосіб зупинили його. Військовий вказував, що в зупиненому ними автомобілі перебувало дві особи і під час розмови з водієм (при цьому повернувся до чоловіка, який стояв поруч – ОСОБА_1 ), ним було виявлено у останнього ознаки сп`яніння. Крім того, військовий зазначив, що ОСОБА_1 повідомив, що є військовослужбовцем певної бригади, однак, коли вони туди зателефонували, то їм відповіли, що таку особу не знають, а тому, як ці обставини, так і те, що водій зупиненого ними автомобіля перебував у стані сп`яніння, стало підставою для виклику ним поліцейських. При цьому, ОСОБА_1 заперечував те, що зупиненим транспортним засобом керував саме він, а військовий чітко вказав, що він особисто це бачив, що останній сидів за кермом і складе про це свої пояснення, на що ОСОБА_1 зазначив, що те що він бачив, не має ніякого значення. 
З відеозапису, також, вбачається, що разом з вказаними особами на місці перебував ще один чоловік – батько ОСОБА_1 , який стверджував, що за кермом його син не був, однак, на такі його твердження військовий не реагує, а звертається саме до ОСОБА_1 , як до водія зупиненого ними автомобіля.
З врахуванням таких пояснень військового, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від чого останній одразу, категорично, відмовився, у зв`язку з чим, поліцейський зауважив, що у такому разі, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і пішов до службового автомобіля оформлювати адміністративний матеріал. 
Після складання протоколу, поліцейським ОСОБА_1 було оголошено його зміст, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про час, день та місце розгляду справи, запропоновано підписати вказаний протокол та скласти в ньому свої пояснення чи заперечення, однак, останній ні підписувати вказаний протокол, ні складати в ньому пояснення чи заперечення не забажав.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказаним відеозаписом підтверджується, що військовослужбовець ( ОСОБА_3 ) повідомив поліцейському, що коли вони зупинили транспортний засіб ВАЗ 21099, в ньому перебувало дві особи, і показав на ОСОБА_1 та на його батька - ОСОБА_4 , однак стверджував, що керував цим автомобілем саме ОСОБА_1 .
Крім того, на спростування доходів захисника, апеляційний суд зауважує, що пояснення допитаного в якості свідка ОСОБА_4 щодо керування ним вказаним транспортним засобом були враховані суддею тому, що останній, взагалі, міг цим транспортним засобом в той день керувати, проте, такими його поясненнями жодним чином не було доведено, що він був водієм цього автомобіля на час зупинки.
Таким чином, доводи апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 водієм транспортного засобу ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 не був, свого підтвердження не знайшли, оскільки письмовими поясненнями військових, що були безпосередніми очевидцями події - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в повному обсязі узгоджуються з вищезазначеним відеозаписом, доведено що цим автомобілем керував ні ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_1 та порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, оскільки не мав право, а був зобов`язаний на пропозицію працівників поліції, пройти огляд на стан сп`яніння, проте, від проходження такого огляду відмовився, що вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.
При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при розгляді даної справи, предметом розгляду судді суду першої інстанції були доводи захисника стосовно невручення ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, про що зазначено і в поданій апеляційній скарзі, і апеляційний суд погоджується з оцінкою, яка була їм надана, а саме, що чинним законодавством не передбачено обов`язку поліцейського видавати таке направлення особі, що притягується до адміністративної відповідальності.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до відповідальності за вказаною статтею, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких доказів здобуто не було.
З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків судді суду першої інстанції жодним чином не спростовано.
За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294,295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Пирогової О.Т. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.