Справа № 349/210/26 
Провадження № 2/349/426/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
07 квітня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області 
в складі судді Могили Р.Г.
за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» ( далі - ТОВ «Свеа Фінанс» ), інтереси якого представляє Паладич А.О., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 95 880,00 грн. 
Позов обгрунтований тим, що 19 грудня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №1966102, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Н332. 
Відповідач підтвердив свою згоду, що підписаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким він був попередньо ознайомлений.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн, строк кредитування – 360 днів, відсоткові ставки: стандартна - 1% в день та застосовується протягом строку кредиту; знижена – 0,9% в день та застосовується до 18 січня 2025 року або протягом 3 календарних днів після цієї дати за умови сплати коштів в розмірі не менше суми першого платежу, визначеного Графіком. Також сторонами погоджено, що за невиконання або ж неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим договором він сплачує штраф за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язань.
ТОВ «Селфі Кредит» умови договору виконало повністю, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі 20 000,00 грн, шляхом зарахування цих коштів на картковий  рахунок, вказаний ним в особистому кабінеті.
Окрім цього, 20 грудня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 1966102 від 20 грудня 2024 року, за умовами якого відповідача додатково надано кредит в розмірі 8 000,00 грн, в звязку з чим загальний розмір наданого відповідачу ОСОБА_1 кредиту становив 28 000,00 грн.
ТОВ «Селфі Кредит» умови договору виконало повністю, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі 28 000,00 грн, шляхом зарахування 20 000,00 грн та 8 000,00 грн на картковий  рахунок, вказаний ним в особистому кабінеті.

30 червня 2025 року міжТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-18/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» передало ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 1677243, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 .
Згідно витягу Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-18/25 від 30 червня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 95 880,00 грн, з яких: 28 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 53 880,00 грн – заборгованість за відсотками, 14 000,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 95 880,00 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.
Відповідач ОСОБА_1 не подалв відзиву на позов. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 
В судове засідання представник позивача Паладич А.О. не з`явилася. Просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, про що зазначила у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. 
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи
19 грудня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 1966102 ( далі - Договір ) (а.с. 7-13).
Відповідач ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) Н332.
Відповідно до пункту 7.1. Договору, цей Договір укладається за допомогою інформаціно-комунікаційної системи (ІКС) товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві. Код доступу може також надсилатися з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо), в тому числі з використанням роботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів). При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту товариства.
Відповідно до п. 9.6. Договору,підписуючи цей Договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1, 2, 4, 5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з Правилами, повністю їх розуміє і приймає (погоджується) з ними; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не впливають на зобов`язання споживача, передбачені цим Договором.
Сума кредиту становить 20 000 грн ( п.1.2. Договору).
Строк кредиту – 360 днів (п.1.3. Договору).
Стандартна відсоткова ставка - 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього Договору ( п.1.5.1. Договору).
Знижена процентна ставка становить 0,90% в день та застосовується у випадку, якщо споживач до 18 січня 2025 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів ( п.1.5.2. Договору).
Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шлхом їх перерахування на рахунок споживача № НОМЕР_1 (п.2.1. Договору). 
У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо поверненя суми кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 3 000,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання, у розмірі 600,00 грн починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання ( п.6.4., п.6.4.1., п. 6.4.2. Договору).
19 грудня 2024 року о 13 год 22 хв 15 с кредитні кошти в розмірі 20 000,00 перераховані на платіжну карту НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів ТОВ «Пейтек» (а.с.38).
20 грудня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту № 1966102 ( далі - Договір ) (а.с. 18-19).
Відповідач ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) Е814.
Сума кредиту збільшилась на 8 000,00 грн ( п.1.Додаткової угоди).
20 грудня 2024 року о 19 год 28 хв 07 с кредитні кошти в розмірі 8 000,00 перераховані на платіжну карту НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів ТОВ «Пейтек» (а.с.37).
Перехід до позивача ТОВ «Свеа Фінанс» права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №1966102 від 19 грудня 2024 року, боржником в якому виступає відповідач по справі ОСОБА_1 підтверджується договором факторингу № 01.02-18/25 від 30 червня 2025 року, який укладений між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» ( а.с. 39-45).
Згідно витягу Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-18/25 від 30 червня 2025 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 95 880,00 грн, з яких: 28 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 53 880,00 грн – заборгованість за відсотками, 14 000,00 грн – заборгованість за штрафами (а.с.53).
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором та відповідачем правовідносин у зв`язку з укладенням 19 грудня 2024 року договору про надання споживчого кредиту №1966102 та додаткової угоди до вказаного кредитного договору від 20 грудня 2024 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи цього кредитора, а також наявності з сторони відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Отже відповідно до договору факторингу №01.02-18/25 від 30 червня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором.
З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, відповідно до умов кредиту.
Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у сумі 28 000,00 грн.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками, то суд зазначає таке. 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Однак пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. 
Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 1966102 від 19 грудня 2024 року кредит надано на строк - 360 календарних днів (п.1.3. Договору), а денна процентна ставка 1,00% в день (п. 1.5.1. Договору). Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом (п.3.1.Договору).
З метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, суд також перевіряє правильність нарахування первісними кредиторами відсотків, шляхом самостійного їх перерахування.
Згідно розрахунку заборгованості (а.с.32) в період з 19 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року нарахування відсотків первісним кредитором здійснювалося за щоденною відсотковою ставкою 0,9%. 19 грудня 2024 року тіло кредиту становило 20 000,00 грн, а з 20 грудня 2024 року тіло кредиту - 28 000,00 грн.
Отже розмір відсотків за період з 19 грудня 2024 року по 20 грудня 2024 року, тобто за 2 дні становить 360,00 грн ( 20 000,00 х 0,9% =180,00 грн в день х 2 дні).
З 21 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року тіло кредиту - 28 000,00 грн, щоденна відсоткова ставка - 0,9%.
Отже розмір відсотків за вказаний період, тобто за 28 днів становить 7 056,00 грн ( 28 000,00 х 0,9% = 252,00 грн в день х 28 дні).
Починаючи з 18 січня 2025 року та до 30 червня 2025 року ( останній день нарахування відсотків первісним кредитором/день укладення договору факторингу) тіло кредиту - 28 000,00 грн, щоденна відсоткова ставка – 1%.
Отже розмір відсотків за цей період, тобто за 164 дні становить 45 920,00 грн ( 28 000,00 грн х 1,00% в день = 280,00 грн в день х 164 дні ).
Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за відсотками складає 53 336,00 грн ( 360,00 грн + 7 056,00 грн + 45 920,00 грн).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за кредитним догорором, то суд зазначає таке.
Положення п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отжев суду відсутні підстави для стягнення пені в розмірі 14 000,00 грн, оскільки вона нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним.
Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1966102 від 19 грудня 2024 року складає 81 336,00 грн, з яких: основний борг – 28 000,00 грн, відсотки за користування кредитом – 53 336,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №171 від 30 січня 2026 року.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 84,83 % (81 336,00 грнх 100% :95 880,00 грн ), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 258,51 грн судового збору ( 2 662,40 грн х 84,83 % ).
Керуючись  ст. ст. 141, 263-265, 280-284 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1966102 від 19 грудня 2024 року та додаткової угоди до вказаного кредитного договору від 20 грудня 2024 року в розмірі  81 336,00 гривень, з яких: 28 000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 53 336,00 гривень – заборгованість за відсотками.
У задоволенні позовних вимог про стягнення  пені відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 258,51 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: місто Київ, вул. Іллінська,8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 
Повний текст рішення складено   07 квітня 2026 року.

Суддя Р.Г. Могила