ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р. 	Справа № 520/11507/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.12.25 по справі № 520/11507/24
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, а саме неврахування судових висновків, які викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі №520/11507/24, щодо належності водія гаража ОСОБА_1 до медичного персоналу та наявності у нього права на грошову винагороду у збільшеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000,00 гривень у розрахунку на місяць за відповідні періоди.
- постановити окрему ухвалу і направити її ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню норм ст. ст. 8, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 5 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі №520/11507/24, Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у місті Полтаві, що розташована за адресою: 36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 25, ЄДРПОУ: 42334163, для вжиття заходів щодо встановлення наявності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 382 Кримінального Кодексу України, в діянні посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 яке полягає в умисному невиконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, та притягнення винних посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до відповідальності.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАСУ- задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, а саме неврахування судових висновків, які викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, щодо належності водія гаража ОСОБА_1 до медичного персоналу та наявності у нього права на грошову винагороду у збільшеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000,00 гривень у розрахунку на місяць за відповідні періоди.
Відмовлено в задоволені вимоги щодо постановлення окремої ухвали.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а саме щодо відсутності підстав для постановлення окремої ухвали та направлення її відповідачу для усунення порушень та відповідному органу досудового розслідування для реагування, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про прийняття окремої ухвали та ухвалити в цій частині постанову, якою:
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню норм ст. ст. 8, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 5 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі №520/11507/24 щодо неврахування судових висновків, які викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24 щодо належності водія гаража ОСОБА_1 до медичного персоналу та наявності у нього права на грошову винагороду у збільшеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000,00 гривень у розрахунку на місяць за відповідні періоди;
- встановити ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) строк 1 (один) тиждень з дня отримання окремої ухвали для усунення зазначених порушень. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) надати звіт про виконання окремої ухвали;
- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань у місті Полтаві вжитти заходів щодо встановлення наявності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 382 Кримінального Кодексу України, в діянні посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 яке полягає в умисному невиконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, та притягнення винних посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до відповідальності.
Також, не погодившись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025, ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/ч НОМЕР_1 ) подано апеляційну скаргу, в якій зазначаючи що відповідачем виконано обов`язок про повторний розгляд рапорту ОСОБА_1 , про що вказано в резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, просить спірну ухвалу скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України відмовити.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/11507/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням участі у відповідних діях та заходах за періоди з 11.01.2023 по 18.08.2023 та з 03.09.2023 по 15.10.2023.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000,00 гривень у розрахунку на місяць за період з 11.01.2023 по 01.07.2023 пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000,00 гривень у розрахунку на місяць за періоди з 01.07.2023 по 18.08.2023 включно та з 03.09.2023 по 15.10.2023 включно пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000,00 гривень за відповідні періоди, з врахуванням висновків суду.
Зазначене рішення Харківського окружного адміністративного суду набрало законної сили.
Позивач звернувся до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ з виконавчим листом №520/11507/24 від 22.04.2025 та пред`явив його до виконання 30.05.2025. В подальшому, постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Перепелицина А. В. від 03.06.2025 відкрито виконавче провадження № 78236942. 
Під час проведення примусових виконавчих дій відповідач надіслав позивачу та державному виконавцю лист № 553/4533 від 10.06.2025, яким відповідачем, на його думку, виконано рішення суду від 10.10.2024. У своєму листі відповідач посилається на те, що позивач не має права на збільшений розмір грошової винагороди в сумі 100000 грн, оскільки є водієм гаражу, який виконує завдання в зоні бойових дій з всебічного медичного забезпечення і не належить до медичного персоналу.
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно невраховано висновків, які викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24 щодо належності водія гаража ОСОБА_1 до медичного персоналу та наявності у нього права на грошову винагороду у збільшеному розмірі.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини першої статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Таким чином Кодексом адміністративного судочинства України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000,00 гривень за відповідні періоди, з врахуванням висновків суду.
На виконання судового рішення, відповідач листом від 10.06.2025 повідомив позивача, що ним розглянуто заяву ОСОБА_1 , опрацьовано в повному обсязі з урахуванням висновків суду. За результатами розгляду встановлено, що відповідно до Витягів із журналу бойових дій угрупування сил і засобів Медичних сил ЗС України № 4680 від 23.03.2022 сержанта ОСОБА_1 водія гаражу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) відряджено з метою виконання бойового (спеціального) завдання та здійснення заходів із всебічного (медичного) забезпечення. За періоди з 11.01.2023 до 18.08.2023 та з 15.10.2023 ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн пропорційно дням участі у відповідних діях та заходах, на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Під час аналізу фактичних обставин, керуючись вимогами розділу XXXIV Порядку № 260, роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/1932 від 11.04.2023, зазначено, що за спірний період проходження військової служби він отримував належне грошове забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства України.
Водночас, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 в спірні періоди перебував у складі медичного формування на посаді водія та брав участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань із всебічного (медичного) забезпечення та здійснення заходів медичної евакуації, як наслідок, останній відноситься до медичного персоналу та має право на отримання грошової винагороди в розмірі 100000,00 грн. Також в рішенні вказано, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди у збільшеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 з підстав того, що посада водія гаражу, ВОС – 790037А, яку ОСОБА_1 займає у Військовій частині НОМЕР_1 , не належить до медичного персоналу ні за функціональними обов`язками, ні за фахом, відповідно не потрапляє під виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу виконання завдань є протиправною.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що лист відповідача від 10.06.2025 щодо виконання рішення суду першої та апеляційної інстанції по справі №520/11507/24 фактично дублює лист відмову у виплаті додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. від 15.03.2024, який був предметом судового розгляду та якому надана обгрунтована оцінка, що в свою чергу свідчить про ігнорування висновків суду та порушенням ст. 129-1 Конституції України, яка встановлює обов`язковість судового рішення до виконання. Також слід зазначити, що обов`язковість рішення поширюється не лише на його резолютивну частину, а й на висновки суду, викладені у мотивувальній частині.
Також слід зазначити, що висновки суду щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт про нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000,00 гривень за відповідні періоди означає обов`язок розглянути його належним чином - тобто усунути встановлені судом порушення. Повторне прийняття ідентичного рішення свідчить про те, що відповідач фактично не виконав рішення, а лише вчинив формальну дію, яка не призвела до відновлення порушеного права.
Щодо доводів відповідача, що суд першої інстанції невірно тлумачить зв`язок між "медичним персоналом" і правом на 100000,00 грн., колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказаним обставинам вже надана оцінка в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, яке набрало законної сили 28.03.2025.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідачем протиправно невраховано висновків, які викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, щодо належності водія гаража ОСОБА_1 до медичного персоналу та наявності у нього права на грошову винагороду у збільшеному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000,00 гривень у розрахунку на місяць за відповідні періоди. 
Щодо вимоги апелянта про винесення окремої ухвали, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч. 2 ст. 249 КАС України).
Вимогами ст. 324 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст. 249 КАС України).
Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.
Стаття 249 КАС України дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
Отже, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постановлення окремої ухвали є правом суду при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб.
Враховуючи вище зазначені правові норми та результати апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції прийнято рішення про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі № 520/11507/24 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/11507/24, що підтримано судом апеляційцної інстанції, колегія суддів не вбачає на даний час підстав для вжиття додатково до цього заходів, передбачених статтею 249 КАС України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )- залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 по справі № 520/11507/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Я.В. П`янова   В.Б. Русанова