Справа  №359/15015/25
Провадження №2-а/359/26/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого     Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Козачук А.Р.,
за участю представника позивача  Комаси О.В.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого адміністративного позову.

1.1. В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним адміністративним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 серпня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 склав постанову по справі про адміністративне правопорушення №279-9-107, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 17000 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП. Зі змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 5 червня 2025 року, чим порушив п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3621-ІХ від 21 березня 2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Позивач посилається на те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ця обставина свідчить про те, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності з порушенням закону. Тому ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №279-9-107 від 14 серпня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП.

1.2. У судовому засіданні представник позивача Комаса О.В. підтримує адміністра-тивний позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. Представник відповідача Тарасенко В.Є. не з`явився у судове засідання та подав заяву про розгляд адміністративної справи в його відсутності (а.с.30). Крім того, началь-ник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 подав відзив (а.с.32-34), в якому він не визнає адміністративний позов та посилається на те, що 12 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву, в якій він не оспорював вчинення адміністративного правопорушення та погодився на притягнення до адміністративної відповідальності в його відсутності. Тому представник відповідача Тарасенко В.Є. просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

2. Інформація про рух адміністративної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 грудня 2025 року (а.с.21) вбачається, що адміністративну справу за адміністративним позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 22 грудня 2025 року (а.с.22) було поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 14 серпня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 склав постанову по справі про адміністративне правопорушення №279-9-107 (а.с.11-13, 42-43), якою він наклав на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП.

3.2. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 5 червня 2025 року, чим порушив п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3621-ІХ від 21 березня 2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».

3.3. Спірні відносини регулюються главою 15 «Адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління» розділу ІІ «Особлива частина» КУпАП.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3621-ІХ від 21 березня 2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України – до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України – до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

4.2. Згідно з ч.1 ст.2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізацій-ну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань – від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.3. Відповідно до ч.3 ст.2101 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань – від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковува-них мінімумів доходів громадян.

4.4. Згідно з ч.1 ст.2799 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністратив-них правопорушень, передбачених ст.ст.210 і 2101 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

4.5. Відповідно до ч.2 ст.2799 КУпАП керівник територіального центру комплекту-вання та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог ст.ст.247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

4.6. Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

4.7. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.2 ст.6 КАС України однією з основних засад адміністративного судочинства є верховенство права. Суд застосовує принцип верховен-ства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

4.8. Згідно з п.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

5.1. Встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 5 червня 2025 року. Ця обставина свідчить про те, що він порушив імперативну вимогу, передбачену п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3621-ІХ від 21 березня 2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Тому посилання ОСОБА_1 та його представника Комаси О.В. на те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП, підлягає критич-ній оцінці.

5.2. Крім того, 12 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву (а.с.36), в якій він не оспорював вчинення адміністративного право-порушення та погодився на притягнення до адміністративної відповідальності в його відсутності. Як вбачається з ч.2 ст.2799 КУпАП, в такому випадку розгляд справи про адміністративне правопорушення допускався без участі позивача. Тому довід ОСОБА_1 та його представника Комаси О.В. про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось з порушенням закону, також підлягає критичній оцінці. Зокрема, діяльність ОСОБА_1 є непослідовною та не відповідає доктрині venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка, на переконання суду, може застосовуватись не тільки у приватному, а також в публічному праві. Вказана доктрина базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

5.3. Очевидно, що накладення на позивача штрафу, тим більше в розмірі 17000 гривень 00 копійок, є втручанням держави в його право на мирне володіння майном (в даному випадку – грошовими коштами). Таке втручання є виправданим, оскільки воно ґрунтується на законі та спрямовано на утвердження суспільних інтересів, що полягають у забезпеченні виконання громадянами України військового обов`язку. Значущість таких інтересів збільшується в період військової агресії проти територіальної цілісності та суверенітету України. Тому застосування до ОСОБА_1 оскаржуваного стягнення кореспондується з гарантіями, передбаченими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.4. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №279-9-107 від 14 серпня 2025 року, а також для закриття провадження у справі, тим більше у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП. Тому у задоволенні адміністративного позову, пред`явленого ОСОБА_3 , належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті згідно з положеннями цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №2741-7633-6713-3753 від 21 жовтня 2025 року. Однак у задоволенні пред`явленого адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1 ст.243, 244-246, ч.1 ст.250 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду        Є.О. Борець