Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 р. № 520/30066/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичнлї особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Юліана Матвійчука, буд. 119, м. Полтава, Полтавська обл., Полтавський р-н, 36014) про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить суд: 
1. Визнати протиправною та скасувати постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №64-ДПС від 03.10.2025 року на загальну суму 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок).
2. Витрати по сплаті судового збору та оплати за правову допомогу адвоката покласти на відповідача.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувана постанова Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №64-ДПС від 03.10.2025 року на загальну суму 160 000,00 грн. є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій, розгляд справи було відтерміновано.
Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у відпустці. 
Представником відповідача 03.12.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувана позивачем постанова Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №64-ДПС від 03.10.2025 року на загальну суму 160 000,00 грн. є такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню. 
08.12.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. 
12.12.2025 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому підтримав позицію щодо відмови в задоволенні позовних вимог. 
17.12.2025 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення. 
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, дійшов наступних висновків та мотивів. 
Судом встановлено, що позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на загальній системі оподаткування, основним видом господарської діяльності якої є діяльність за КВЕД 46.90 – неспеціалізована оптова торгівля.
У період з 24.04.2025 року по 13.05.2025 року ГУ ДПС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 за податковою адресою платника: АДРЕСА_2 , за наслідками якої складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 20.05.2025 року №21799/20-40-24-09 04/2967312864. 
Не погодившись з результатами перевірки платником податків ОСОБА_1 на висновки Акту від 20.05.2025 №21799/20-40-24-09-04/ НОМЕР_1 до Головного управління ДПС у Харківській області 02.06.2025 надано заперечення в яких викладено позицію платника та долучено додаткові документи. За результатами розгляду заперечень, контролюючим органом було прийнято рішення про необхідність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань, що стали предметом оскарження.
Перевірку було проведено у період з 17.07.2025 року по 23.07.2025 року та за її результатами складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 30.07.2025 року №32193/20-40-24-09-04/ НОМЕР_1 .
Згідно висновків Акту перевірки від 30.07.2025 року №32193/20-40-24-09 04/2967312864 залишено без змін, зокрема, встановлене порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, в частині допущення до роботи (здійснення вантажних перевезень) робітників (гр. ОСОБА_2 (п.н. НОМЕР_2 ) та гр. ОСОБА_3 ) без укладення трудового договору, та ненадання повідомлення про прийняття працівників на роботу.
Також судом встановлено, що 27.05.2025 року відповідачем - Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці вперше було одержано лист Головного управління ДПС у Харківській області, яким направлено для відповідного реагування і прийняття рішення завірену копію Акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 20.05.2025 року №21799/20-40-24-09-04/ НОМЕР_1 , стосовно ФОП ОСОБА_1 з додатками.
Листом № ПНС/2/9508-25 від 09.06.2025 року відповідач повідомив позивача про одержання акту документальної планової виїзної перевірки ГУ ДПС у Харківській області, яким встановлено порушення законодавства про працю, а також запропоновано, у разі наявності, надати свої зауваження та заперечення.
12.06.2025 року до відповідача за вх. № 9483/ПНС/1-25 надійшли пояснення від ФОП ОСОБА_1 , де зазначено, що з актом перевірки суб`єкт господарювання не згодна. До ГУ ДПС у Харківській області у встановлений законодавством строк подано заперечення. Станом на 12.06.2025 року заперечення не розглянуто. 19.06.2025 року до Міжрегіонального управління на визначену листом дату з`явився представник ФОП Єфіменко О.М. за довіреністю Єфіменко Олександр Володимирович, який надав пояснення та додаткові докази.
Також судом встановлено, що відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області № 36054/6/20-40-24-09-12 від 19.06.2025 за вх. (№ 10153/ПНС/1-25 від 23.06.2025), яким надано додаткову інформацію стосовно ФОП ОСОБА_1 , від суб`єкта господарювання надійшли заперечення. За результатом розгляду заперечень складено висновок №314 від 10.06.2025 року, згідно з яким прийнято рішення щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , яка розпочнеться 17 липня 2025 року.
Враховуючи вищевикладене, Міжрегіональним управлінням 26.06.2025 за вих. №ПНС/2/10769-25 матеріали документальної планової виїзної перевірки повернуто ГУ ДПС у Харківській області.
Вдруге, Міжрегіональним управлінням отримано Акт документальної позапланової невиїзної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року № 32193/20-40-24-09-04/2967312864, який надійшов 22.08.2025 року, вх. № 13799/ПНС/1-25. 
Міжрегіональне управління листом від 25.08.2025 № ПНС/2/14453-25 повідомило позивача про одержання акту документальної позапланової невиїзної перевірки, яким встановлено порушення законодавства про працю та початок адміністративного провадження. Запропоновано надати інформацію, у разі наявності зауважень (заперечень) до Акта перевірки.
Даний лист направлено рекомендованим поштовим відправленням за № 0601185239342 на адресу ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_2 . Згідно трекінгу відстежень Укрпошта поштове відправлення № 0505292304794 вручено 27.08.2025 р.
Листом Міжрегіонального управління № ПНС/2/14883-25 від 01.09.2025 року запропоновано ФОП ОСОБА_1 прийняти участь в розгляді матеріалів справи про накладення штрафу та акта Головного управління ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року № 32193/20-40-24-09-04/ НОМЕР_1 , розгляд якого призначено на 15.09.2025 року о 11 год. 00 хв. 
03.09.2025 року за вх. № 14344/ПНС/1-25 надійшли пояснення від ФОП ОСОБА_1 , де зазначено, що з актом перевірки суб`єкт господарювання не згоден, оскільки ФОП ОСОБА_1 перевезеннями не займається, згідно з договором перевезення від 01.03.2022 року № 1/3, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 на перевезення вантажів (товарів) особистим транспортом; перевезення здійснював саме ФОП ОСОБА_4 .
08.09.2025 року за вх. № 14662/ПНС/1-25 від адвоката Павлуненко К.Л. надійшов лист щодо участі в розгляді справи адміністративного провадження. Листом Міжрегіонального управління № ПНС/2/15308-25 від 10.09.2025 року запропоновано адвокату Павлуненко К.Л. прийняти участь в розгляді матеріалів справи про накладення штрафу та акта Головного управління ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року № 32193/20-40-24-09-04/ НОМЕР_1 , яке призначено на 15 вересня 2025 року о 11 годині 00хвилин.
Суд зазначає. що 15.09.2025 року відбулося засідання комісії з підготовки та розгляду документів про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за участю ФОП ОСОБА_1 та адвоката Павлуненко К.Л.
В своїх пояснення позивач - ФОП ОСОБА_1 зазначила, що послуги перевезення надавалися чоловіком, ФОП ОСОБА_4 , що є, в тому числі, власником транспортних засобів. Проте, помилково при оформленні видаткових накладних було зазначене прізвище осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що не мають відношення до суб`єкта перевірки.
Адвокатом ОСОБА_6 зауважено що ОСОБА_5 перебуває на військовій службі за мобілізацією, а ОСОБА_3 був працевлаштований на посаді водія у чоловіка ОСОБА_4 та помер, проте доказів зазначених тверджень під час розгляду справи не надано. 
Враховуючи надані пояснення під час засідання комісії, необхідність забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також з метою реалізації права на надання заперечень і додаткових доказів, відповідачем було вирішено відкласти розгляд справи та витребувати у суб`єкта господарювання докази перебування ОСОБА_5 на військовій службі та свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .
Також судом встановлено, що 15.09.2025 року з метою об`єктивного з`ясування обставин справи, Міжрегіональним управлінням адвокату Павлуненко К.Л. листом № ПНС/2/15548-25 було направлено письмовий запит, про надання інформації та доказів перебування ОСОБА_5 на військовій службі та свідоцтва про смерть ОСОБА_3 
18.09.2025 року Міжрегіональним управлінням листом № ПНС/2/15808-25 року запропоновано ФОП ОСОБА_1 прийняти участь в розгляді матеріалів справи про накладення штрафу та акта Головного управління ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року № 32193/20-40-24-09-04/2967312864, розгляд якого призначено на 29.09.2025 року о 10 год. 00 хв. 
На визначену листом дату 25.09.2025 адвокат Павлуненко К.Л. не з`явилась, просила розглянути справу за раніше наданими поясненнями.
29.09.2025 року об 10 год. 00 хв. продовжено розгляд справи про накладення штрафу за актом ГУ ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року № 32193/20-40-24-09 04/2967312864. На визначену листом дату суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 не з`явився.
Під час розгляду справи про накладення штрафу за актом ГУ ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року № 32193/20-40-24-09 04/2967312864 відповідачем було встановлено, що зазначеним актом фактично підтверджено порушення статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 без оформлення трудового договору. У наданих запереченнях суб`єктом господарювання надано до перевірки ТТН, в яких зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 здійснювали перевезення товару, що фактично підтверджує перебування таких осіб у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Документальне підтвердження здійснення перевезень саме вище зазначеними працівниками відображено у ТТН. Відповідно до розділу «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» ТТН – основний документ на перевезення вантажу, який повинен містити всі необхідні реквізити, визначені ЗУ «Про автомобільний транспорт». Допущені помилки в ТТН виправляються коректурним способом: неправильні дані закреслюються, вносяться правильні дані, робиться запис «Виправлено», ставиться підпис та вказується дата. При цьому виправляються всі екземпляри та збираються підписи всіх сторін процесу перевезення. 
Згідно підпункту 2.3 розділу 2 (описова частина) Акту документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено порушення, а саме: статті 24 Кодексу законів про працю України, в частині допущення до роботи (здійснення вантажних перевезень) робітників (гр. ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 та гр. ОСОБА_3 ) без укладання трудового договору, та ненадання повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Підпунктом 2.3.1 розділу 2 Акту документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено наступне: фізична особа - платник податків ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду здійснювала підприємницьку діяльність з використанням праці найманих робітників.
Первинними документами обліку, відповідно до яких здійснюється нарахування та виплата найманим особам доходів (зарплата), є відомості по нарахуванню заробітної плати, платіжні відомості на виплату заробітної плати, табелі обліку робочого часу, накази про прийняття та звільнення на роботу, тощо. До проведення перевірки з даного питання платником податків ОСОБА_7 надано книги обліку розрахунків по оплаті праці за 2018- 2024 роки, трудові договори з робітниками, заяви про застосування соціальної податкової пільги, заяви робітників на звільнення.
Відповідно до частини 3 статті 24 Кодексу Закону про працю України (далі - КЗпП України) у суб`єкта господарювання при прийнятті працівника на роботу (укладання трудового договору) виникає обов`язок, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 (далі по тексту - Постанова 413), до початку його роботи надавати «Повідомлення про прийняття працівника на роботу».
На виконання статті 24 КЗпП України та Постанови №413 платником податків ОСОБА_8 , до Головного управління ДПС у Харківській області були надані наступні Повідомлення:- 05.03.2018 вх.№9036775979 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_9 (пн. НОМЕР_3 ); - 14.05.2018 вх.№9092357447 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_10 (пн. НОМЕР_4 ); - 31.10.2019 вх.№9256276887 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_11 (пн. НОМЕР_5 ); -02.02.2020 вх.№9012000840 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_12 (пн. НОМЕР_6 ); - 09.06.2020 вх.№9127565952 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_13 (пн. НОМЕР_7 ); - 09.07.2020 вх.№9159653116 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_14 (пн. НОМЕР_8 ); - 19.10.2021 вх.№9309679234 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_5 (пн. НОМЕР_2 ); - 24.08.2023 вх.№6215362230 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_15 (пн. НОМЕР_9 ); - 24.08.2023 вх.№9159653116 про прийняття на роботу гр. ОСОБА_16 (пн. НОМЕР_10 ).
Відповідно до пояснення платника податків ОСОБА_1 (вх. ГУ ДПС в Харківській області від 09.05.2024 №39379/6/ЕКП/53) та Додатку 5 «Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби» до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д5), платником податків ОСОБА_1 повідомлено про звільнення найманих працівників на підставі статті 38 КЗпП України:
- 3127310073 ОСОБА_17 , дата закінчення трудових відносин 28.02.2022 року;
- НОМЕР_4 ОСОБА_18 , дата закінчення трудових відносин 28.02.2022 року; 
- НОМЕР_2 ОСОБА_5 дата закінчення трудових відносин 28.02.2022 року;
Станом на 01.03.2022 за штатом платника податків ОСОБА_1 не обліковувалось жодного найманого робітника.
Відповідно до наданих первинних документів (зокрема, видаткових накладних, ТТН) встановлено, що після офіційного звільнення найманий робітник ОСОБА_19 та неоформлений робітник ОСОБА_3 здійснювали перевезення товару, що фактично підтверджує перебування таких осіб у трудових відносинах з платником податків ОСОБА_1 , зокрема: водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на автотранспорті ФОП ОСОБА_1 , здійснено перевезення вантажу (товару).
Детальний аналіз та документальне підтвердження здійснення перевезень саме вище зазначеними працівниками відображено у ТТН, та на сторінці 33-34 Акту із узагальненими відомостями про осіб, праця яких використовувалась без належного оформлення трудових відносин.
Враховуючи викладене, в порушення статті 24 Кодексу законів про працю громадяни ОСОБА_5 (п.н. НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 були допущені до роботи (здійснення вантажних перевезень) платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 без укладення трудового договору, повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_3 на роботу відсутнє, що є порушенням вимог статті 24 Кодексу законів про працю України.
Крім того суд наголошує, що у позовній заяві ФОП ОСОБА_20 вказує, що із 22.07.2024 року і по теперішній час ОСОБА_5 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_11 , а ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, факт здійснення перевезення товару відображено у наданих товарно-транспортних накладних у періоді здійснення ними перевезень (2022 -2024 років до настання вказаних фактів).
Також відповідачем під час розгляду справи було встановлено, що платником податків не надано документальне підтвердження щодо проходження військової служби ОСОБА_5 , у періоді здійснення ним перевезень саме за 2022 – 2024 роки. Крім того, документальне підтвердження виправлення помилок у разі їх систематичного допущення в оформлених ТТН платником податків ОСОБА_1 не надано.
Отже, факт здійснення перевезення товару ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ніяк не спростовує того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виконували трудові функції водіїв на користь ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин, що підтверджується наступним:
2022 рік: перевезення товару від постачальника ТОВ «Магрок» ( код ЄДРПОУ 30316717) пункт навантаження – АДРЕСА_3 , на адресу замовника ФОП ОСОБА_1 – пункт розвантаження АДРЕСА_2 .
- видаткова накладна №РН-0000325 від 10.03.2022 на загальну суму 175392,84грн (з ПДВ) – водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №РН-0000344 від 16.03.2022 на загальну суму 231453,14 (з ПДВ) – водій ОСОБА_3 ;
- №РН-0000357 від 23.03.2022 на загальну суму 263877,84(з ПДВ) – водій ОСОБА_5 .
2023 рік: перевезення товару від постачальника ТОВ «Проденерго» (код ЄДРГІОУ 40093563): пункт навантаження - АДРЕСА_4 , на адресу замовника платника податків ОСОБА_1 : пункт розвантаження: АДРЕСА_2 .
- видаткова накладна №23271 від 06.11.2023 на загальну суму 66666,17грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №27526 від 18.12.2023 на загальну суму 58752,12грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №25865 від 01.12.2023 на загальну суму 25633,22грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 
2024 рік: перевезення товару від постачальника ТОВ «Проденерго» (код ЄДРПОУ 40093563): пункт навантаження - м. Харків, вул. Єнакіївська, 19, на адресу замовника платника податків ФОП ОСОБА_1 пункт розвантаження АДРЕСА_2 .
- видаткова накладна №340 від 04.01.2024 на загальну суму 43573,52 грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №2503 від 01.02.2024 на загальну суму 33999,58грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №6366 від 13.03.2024 на загальну суму 25242,92грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №7701 від 27.03.2024 на загальну суму 32003,60грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №9254 від 15.04.2024 на загальну суму 46310,08грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №12152 від 15.05.2024 на загальну суму 68202,61грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №13702 від 03.06.2024 на загальну суму 24283,16грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 ;
- видаткова накладна №16537від 04.07.2024 на загальну суму 23980,02грн.(з ПДВ) водій ОСОБА_5 .
Інформація про подання ФОП ОСОБА_1 запереченнь на акт документальної позапланової викладена у листі ГУ ДПС у Харківській області № 18911/5/20-40-24-09 12 від 03.09.2025, яким надано додаткову інформацію стосовно ФОП ОСОБА_1 , заперечення не надходили, інформації щодо судового оскарження відсутня.
Водночас ФОП ОСОБА_1 до ДПС України надано скаргу від 25.08.2025 року № 3799/С/6 та № 3802/С/6 на винесені ГУ ДПС на адресу ПП ОСОБА_1 податкові повідомлення рішення, а також вимоги та рішення з єдиного соціального внеску. Жодних ППР щодо встановленого перевіркою порушення акт перевірки від 30.07.2025 року 32193/20-40-24-09-04/2967312864 статті 24 КЗпП України, в частині допущення до роботи (здійснення вантажних перевезень) робітників ОСОБА_5 та ОСОБА_3 без укладення трудового договору, та ненадання повідомлення про прийняття працівників на роботу ГУ ДПС не виносило. ФОП ОСОБА_1 протягом періоду з 01.01.2015 по 31.12.2024 перебувала на загальній системі оподаткування.
За наслідками розгляду матеріалів, відповідачем - Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України за фактом допуску до роботи працівників на посаду водіїв (здійснення вантажних перевезень) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудового договору та неподання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу Державної податкової служби прийнято постанову про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 64-ДПС від 03.10.2025 у розмірі 160 000,00 грн.
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Трудові відносини всіх працівників в Україні врегульовані Кодексом законів про працю України.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).
За змістом статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Згідно з частиною другою статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Україні від 11 лютого 2015 року за N 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.
Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
У пунктах 1 та 2 Порядку визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).
Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються, окрім іншого, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Податковим кодексом України передбачено право контролюючого органу (органів Державної фіскальної служби) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками ( найманими особами).
Згідно з положеннями п. 80.6 ст. 80 Податкового кодексу України під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.04.2021 року № 260/586/20 та від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20:
акти перевірки ДПС є самостійними підставами для винесення постанови про застосування штрафу;
у разі наявності акта ДПС немає необхідності в проведенні органами Держпраці додаткових заходів державного нагляду (контролю);
положення ч. 8 ст. 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком.
Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2020 року у справі №560/407/19 вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою підприємцем найманої праці.
Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору має бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові, від таких осіб повинно бути відібрано пояснення. 
У акті, складеному за наслідками перевірки, мають фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.
Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.
Отже, контролюючий орган, під час здійснення перевірки платника податків в межах наданої компетенції, зобов`язаний був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, зокрема, в частині факту допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а також підтвердити такі належними та допустимими доказами. 
Зазначені правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 19 березня 2025 року у справі № 240/23781/23.
Суд зазначає, що у мотивувальній частині оскаржуваної постанови №64-ДПС від 03.10.2025 року зазначається, що Головним управлінням ДПС у Харківській області 30.07.2025 року в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт допуску до роботи працівників на посаду водіїв (здійснення вантажних перевезень) ОСОБА_2 (код НОМЕР_12 ) та ОСОБА_3 , чим порушено вимоги статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, в основу висновку щодо допуску позивачем до роботи осіб без оформлення трудового договору органом Держпраці було покладено виключно висновки Акту перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 30.07.2025 року №32193/20-40-24-09 04/2967312864. 
А саме, на сторінці 31 Акту перевірки зазначається, що актом документальної планової виїзної перевірки від 20.05.2025 №21799/20-40-24-09-04/296731286 (первинним) встановлено, що починаючи з 01.03.2022 за штатним розкладом платника податків ОСОБА_1 не обліковувалось жодного найманого робітника. Водночас, згідно наданих на перевірку товарно - транспортних накладних встановлено, що після офіційного звільнення найманий робітник ОСОБА_2 та неоформлений робітник ОСОБА_3 працювали у позивача. 
Документальне підтвердження здійснення перевезень саме вказаними фізичними особами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) відображено у наданих товарно-транспортних накладних.
Однак суд зазначає, що відомості, зазначені у товарно - транспортних накладних не є беззаперечними та достатніми доказами підтвердження вчинення позивачем порушення у сфері трудового законодавства, зокрема, з огляду на те, що згідно копії трудового договору №01/10-21 від 19.10.2021 року ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 ) був працевлаштований у ФОП ОСОБА_1 на посаді водія. 
Про прийняття на роботу ОСОБА_5 позивачем також було подано повідомлення про прийняття працівника на роботу від 19.10.2021 року.
Як вбачається із Додатку 5 до Податкового розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за перший квартал 2022 року, звітність за ОСОБА_5 подавалася платником до 2 місяця 1 кварталу 2022 року, оскільки із 28.02.2022 року його було звільнено. Що підтверджується, зокрема, і записом у трудовій книжці ОСОБА_5 серії НОМЕР_13 від 01.12.2005 року.
Із 22.07.2024 року ОСОБА_5 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_11 , що підтверджується Довідкою (Форма 5) від 22.10.2025 року №5511, копією військового квитка ОСОБА_5 серії НОМЕР_14 від 22.07.2024 року.
Також суд зазначає, що ОСОБА_3 , згідно копії трудового договору №01/02-22 від 07.02.2022 року, був працевлаштований на посаді водія у чоловіка позивачки, ОСОБА_4 , та звільнений із займаної посади 28.02.2022 року за власним бажанням, що підтверджується відповідною заявою, наявною у матеріалах справи. 
Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Красноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.06.2024 року серії НОМЕР_15 .
При цьому суд наголошу, що посилання відповідача лише на помилково оформлені товарно – транспортні накладні не дає підстав для висновку про наявність між ними та позивачем трудових відносин.
Посадовими особами ГУ ДПС у Харківській області та посадовими осабами відповідача не встановлено і не доведено, що громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на постійній основі здійснювали перевезення товару позивача чи систематично виконували будь-які інші трудові функції, які могли б свідчити про наявність трудових відносин між сторонами та отримання за це грошової винагороди.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що постанова Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №64-ДПС від 03.10.2025 року на загальну суму 160 000,00 грн. є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Юліана Матвійчука, буд. 119, м. Полтава, Полтавська обл., Полтавський р-н, 36014) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі. 
Скасувати постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №64-ДПС від 03.10.2025 року на загальну суму 160 000,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Спірідонов М.О.