РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця

07 квітня 2026 р.  Справа № 120/8624/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненадання запитуваної інформації по суті конкретно поставлених питань у зверненнях від 07.04.2025 року та 06.05.2025 року.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду, яка постановлена суддею Яремчуком К.О. від 30 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14 липня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач звернувся до Конституційного Суду України на підставі Закону України "Про звернення громадян", а тому спірні правовідносини регулюються цим законом, а не Законом України "Про доступ до публічної інформації".
Вказано, що вимоги позивача викладені в позовній заяві в частині визнання протиправною бездіяльності, що полягає у ненаданні запитуваної інформації, зобов`язати надати конкретні відповіді по суті є хибними і не ґрунтуються на законі, а вимога про притягнення до юридичної відповідальності відповідальних осіб Конституційного Суду України є похідною від попередніх вимог.
25 липня 2025 року позивачем подано пояснення до позову в яких зазначено, що відповідач не надав суду жодного належного і допустимого доказу, що він надав конкретні і повні відповіді (інформацію) на його постановлені питання у зверненнях від 07.04.2025 року та 06.05.2025 року.
Розпорядженням керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду №37 від 18 березня 2026 року, у зв`язку із тим, що суддя ОСОБА_2 відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду №004-К від 27.02.2026 виключений зі штату Вінницького окружного адміністративного суду, призначений повторний автоматизований розподіл справи №120/8624/25.
За результатами повторного автоматизованого розподілу, адміністративну справу №120/8624/25 передано на розгляд судді Свентуху В.М.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року позовну заяву прийнято до провадження.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
07.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Конституційного Суду України із зверненням, у якому просив надати повні, вичерпні та однозначні відповіді, а саме:
"1) Чи має КОНСТИТУЦІЙНИЙ СУДУ УКРАЇНИ у своєму розпорядженні Велику Державну Печатку України? Відповідь має містити таке однозначне формулювання:
- Так. КОНСТИТУЦІЙНИЙ СУД УКРАЇНИ має у своєму розпорядженні і використовує Велику Державну Печатку України;
- Або - Ні. КОНСТИТУЦІЙНИЙ СУД УКРАЇНИ не має своєму розпорядженні та не використовує Велику Державну Печатку України;
2) Чи є оригінали рішень, які приймались КОНСТИТУЦІЙНИМ СУДОМ УКРАЇНИ такими, що підписи Голови КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ на оригіналах рішень, щодо відповідності законів та інших актів законодавства України Конституції (254к/96-ВР), іншим законам України, міжнародним договорам України, скріплені Великою Державною Печаткою України, яку було засновано Указом президента України №1230/96 від 19.12.1996 р. "Про Велику Державну Печатку України"?
Відповідь має містити таке однозначне формулювання:
- Так. Оригінали рішень, які приймались КОНСТИТУЦІЙНИМ СУДОМ УКРАЇНИ є такими, що підписи Голови КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ на оригіналах рішень, щодо відповідності законів та інших актів законодавства України Конституції (254к/96-ВР), іншим законам України, міжнародним договорам України, скріплені Великою Державною Печаткою України, яку було засновано Указом президента України №1230/96 від 19.12.1996 р. "Про Велику Державну Печатку України";
- Або - Ні. Оригінали рішень, які приймались КОНСТИТУЦІЙНИМ СУДОМ УКРАЇНИ не є такими, що підписи Голови КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ на оригіналах рішень, щодо відповідності законів та інших актів законодавства України Конституції (254к/96-ВР), іншим законам України, міжнародним договорам України, скріплені Великою Державною Печаткою України, яку було засновано Указом президента України №1230/96 від 19.12.1996 р. "Про Велику Державну Печатку України" по причині відсутності у розпорядженні КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ Великої Державної Печатки України;
3) Надіслати негайно на мою електронну адресу копію мого звернення (вх. №18/165 від 02 квітня 2025 року), що надійшло до КСУ з Офісу Президента України" /а.с. 6/.
У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 06.05.2025 року №004-015-18/1181 /а.с. 10/ повідомив, що частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади (у тому числі Конституційний Суд України) та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та визначені законами України. 
Згідно з пунктом 3 § 75 Регламенту Суду, ухваленим Постановою Конституційного Суду України від 22 лютого 2018 року №1-пс/2018, рішення і висновки Суду без підписів суддів Суду, засвідчені печаткою "Секретаріат Конституційного Суду України № 1", надсилають відповідно до частини шостої статті 88 Закону України "Про Конституційний Суд України" (далі - Закон) учасникам конституційного провадження, а також відповідно до пункту 5 частини другої статті 44 Закону - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну правову політику, для внесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та опублікування в Офіційному віснику України не пізніше наступного робочого дня після ухвалення рішення чи надання висновку.
Вимоги до ухвалених Конституційним Судом України (далі - Суд) рішень та наданих висновків регламентовані статтею 88 Закону, яка не встановлює обов`язковість їх підпису виключно Головою Конституційного Суду України та скріплення Великою Державною Печаткою України. Натомість частина п`ята згаданої статті Закону встановлює, що рішення і висновки Суду підписують окремо судді Суду, які голосували на їх підтримку, і судді Суду, які голосували проти. Рішення чи висновок Суду є остаточним і не може бути оскарженим.

06.05.2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Конституційного Суду України із зверненням, у якому просив:
"1) Надати негайно прямі конкретні відповіді на прості, конкретно поставлені питання у зверненні ОСОБА_3 від 07.04.25 р. вх.№ 18/176.
2) Повідомити у яких конкретних випадках, для завіряння яких саме документів Конституційний Суд України застосовує печатку з Державним Гербом України ? (Про малий Державний Герб України, як елемент Великого Державного Герба України, не згадувати і пояснень не надавати).
3) Повідомити на якій законній підставі атрибутом Зали засідань Конституційного Суду України є малий Державний Герб України (як елемент Великого Державного Герба Україна), а не Державний Герб України відповідно до його опису, імперативно зазначеному у ст. 20 Конституції України (Основний Закон)?
4) Повідомити на якій законній підставі у Залі засідань Конституційного Суду України поміщено атрибути (малий Державний Герб України, жовто-блакитний Прапор України) опис і використання яких не затверджено жодним Законом України? 
5) Повідомити чи має та чи використовує Конституційний Суд України у своїй діяльності печатку з Державним Гербом України. (Про печатку з малим Державним Гербом України, як елемент Великого Державного Герба України, не згадувати і пояснень не надавати)" /а.с. 7/.
Листом від 30.05.2025 року №004-015-18/1513 /а.с. 11/ відповідач повідомив, що з порушеного позивачем питання були надані відповіді листами Секретаріату Конституційного Суду України від 07 квітня 2023 року №004-015-18/939 та від 06 травня 2025 року №004-015-18/1181, які не враховано.
Зважаючи на викладене, вказали, що згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення тим самим органом від того самого громадянина з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті. Тому всі наступні листи з того ж самого питання залишатимуться без розгляду.
Також роз`яснено, що згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про звернення громадян" позивач має право оскаржити дії чи рішення органів державної влади та їх посадових осіб безпосередньо до судів системи судоустрою України.
Разом із тим, на думку позивача, відповідачем не надано запитуваної інформації по суті поставлених питань у зверненнях від 07.04.2025 року та 06.05.2025 року, що і стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання реалізації особою наданого їй Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їхньої діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).
За приписами статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян необхідно розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Статтею 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, зокрема, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначено в Законі України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
У відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2939-VI цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Суд зазначає, що стаття 2 Закону № 2939-VI передбачає два види суспільних відносин, на які його положення не поширюються: відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом; відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій.
Також під поняттям "спеціальні закони" у статті 2 Закону № 2939-VI мається на увазі закони, які регулюють порядок отримання інформації, що має ознаки публічної, але порядок отримання якої є відмінним від того, що передбачений № 2939-VI.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №819/1664/16 від 20 травня 2020 року.
Як встановлено судом, позивач 07.04.2025 та 06.05.2025 звертався до Конституційного Суду України із зверненнями громадянина, оформленими відповідно до Закону України "Про звернення громадян", а не із запитами на отримання публічної інформації у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації".
За результатами розгляду зазначених звернень відповідачем, з посиланням на норми чинного законодавства, були надані відповіді листами від 06.05.2025 року №004-015-18/1181 та від 30.05.2025 року №004-015-18/1513.
Надання вказаних відповідей свідчить про належне виконання відповідачем обов`язку щодо розгляду звернень позивача та надання відповіді по суті порушених питань у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".
Доводи позивача фактично зводяться до незгоди зі змістом отриманих відповідей, їх повнотою та формою викладення, що саме по собі не може свідчити про наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача, оскільки обов`язок органу державної влади полягає у розгляді звернення та наданні відповіді в межах компетенції, а не у наданні відповіді у визначеній заявником формі чи формулюванні.
З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності, оскільки звернення позивача були розглянуті, а відповіді на них надані у встановленому законом порядку.
У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Конституційний Суд України (вул. Жилянська, 14, м. Київ, 01033, ЄДРПОУ 00013534).

Суддя Свентух Віталій Михайлович