Справа № 545/285/26 
Провадження № 2/545/957/26 

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №1368-2049 від 21.03.2024 в розмірі 20000 грн.
В обґрунтування зазначив, що 21.03.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії №1368-2049 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 10.12.2025 утворилась заборгованість за договором в розмірі 20000 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 16000 грн. 
Ухвалою суду від 28.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.55).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи.
Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 21.03.2024 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1368-2049 продукту «CreditKasa» між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та  ОСОБА_1 (а.с.11-19).
Відповідач ОСОБА_1 (прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) укласти договір про відкриття кредитної лінії №1368-2049 шляхом направлення одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) С8333 (зворот а.с.19). 
Відповідно до п. 4.10 Договору, стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування Кредитом.
Згідно п.4.1 Договору, розмір кредитного ліміту становить 4000 грн., дата надання/видачі кредиту 21.03.2024; за п. 4.13 Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 290158,11 %; за п. 4.14 орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору складає 34000 грн. та включать у себе суму Кредиту та проценти за користування кредитом.
У реквізитах сторін позичальник  ОСОБА_2 вказав номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 (зворот а.с.19).
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» про перерахування коштів 21.03.2024 у сумі 4000 грн. за кредитним договором №1368-2049 (зворот а.с.31). 
Також факт перерахування коштів 21.03.2024 у сумі 4000 грн. підтверджується квитанцією LIQPAY (а.с.31).
Із положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року №675-VIII слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та позивачем у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1368-2049 від 21.03.2024, станом на 10.12.2025 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 34000 грн. за період з 21.03.2024 по 10.12.2025, з яких основний борг 4000 грн., відсотки – 30000 грн. (а.с.32-3).
Щодо нарахованих відсотків.
Згідно п. 4.12 Договору №1368-2049 від 21.03.2024, строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 14.01.2025. 
Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 14.01.2025, заборгованість по процентам не нараховувалась.
Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту.
Позивач зазначив у позовній заяві, що у зв`язку з прийняттям рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісіями та процентами, просить стягнути заборгованість у загальній сумі 20000 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом складає 4000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 16000 грн.
Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке.
Пунктом 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 21.03.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову.
Згідно п.17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, у період з 21.03.2024 по 10.12.2025, денна процентна ставка становить 2,50 %.
Отже, за вказаний період позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд розраховує розмір відсотків за період з 21.03.2024 по 10.12.2025 виходячи з розміру денної процентної ставки 1,0 %, який становить 12000 грн. (40 грн. (розмір відсотків в день) х 300 (днів в періоді).
Таким чином, загальний розмір відсотків за період з 21.03.2024 по 10.12.2025 терміну дії договору становить 12000 грн.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши від позивача кредитні кошти, відсотки за їх користування не сплачувала, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки в сумі 12000 грн., які відповідають умовам договору, з урахуванням граничного розміру встановленого законом Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1368-2049 від 21.03.2024 в загальному розмірі 16000 грн., з яких: 4000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 12000 грн. – заборгованість по процентах.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі задоволення позову - на відповідача. 
Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 20000 грн.; позов задоволений на суму 16000 грн., тобто на 80 %.
Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 2129,92 грн. – судовий збір.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

ухвалив:
позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) заборгованість за кредитним договором №1368-2049 від 21.03.2024 у розмірі 16000 грн. та судовий збір у розмірі 2129,92 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя     О. В. Любчик