ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/23847/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці, потребу в якій встановлено довідкою ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці, потребу в якій встановлено довідкою ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Посилається на те, що проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 07.03.2022 року по 27.05.2024 року – у Військовій частині НОМЕР_1 (правонаступник Військової частини НОМЕР_2 ). Вказує, що під час проходження військової служи позивач 03.11.2022 року попав під ворожий артилерійський обстріл у н.п.Кислівка Харківської області, в результаті якого отримав вогнепальне сліпе осколкове поранення попереку зліва. Зазначена травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини та не пов`язана із вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. У період з 03.11.2022 року по 10.11.2022 року та з 10.11.2022 року по 23.12.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманою травмою. Крім того, у період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я. Однак у вищевказаний період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року відповідач не виплачував позивачу додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року із розрахунку до 100000,00 грн. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, оскільки на його думку, він набув право на отримання додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Просить позов задовольнити повністю.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що 03.11.2022 року позивач отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2022 року №189. У зв?язку з цим позивач перебував на лікуванні з 03.11.2022 року по 22.12.2022 року. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії (ВЛК) №1019 від 23.12.2022 року, позивачу встановлено потребу у відпустці на 30 календарних днів для продовження лікування. Відповідач зазначає, що у довідці ВЛК №1019 відсутній медичний висновок про ступінь тяжкості поранення позивача, що є необхідною умовою для прийняття командиром Військової частини НОМЕР_2 рішення про надання відпустки саме для лікування після тяжкого поранення та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за час цієї відпустки. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.12.2022 року №299, ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув у відпустку для лікування у зв?язку з хворобою строком на 30 діб з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року. Окрім цього, відповідач зауважує, що у рішенні (протоколі №9 від 02.01.2025 року) Регіональної ВЛК також відсутній висновок про ступінь тяжкості поранення, що унеможливлює включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн за спірний період. Також зазначено, що наданий позивачем лист КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116, підписаний директором Володимиром Горохом, не є рішенням (висновком) ВЛК у розумінні Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, оскільки такі рішення мають підписуватися головою та всіма членами комісії. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у їх задоволенні повністю.
Ухвалою судді від 31.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Крім того, цією ухвалою було визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії та поновлено такий.
Ухвалою суду від 23.03.2026 року замінено в порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі з Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) на її правонаступника – Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , проходить військову службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 07.03.2022 року по 27.05.2024 року – у Військовій частині НОМЕР_2 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_1 .
Згідно із записами військового витка серії НОМЕР_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у період з 14.04.2022 року по 03.11.2022 року, з 06.06.2023 року по 17.08.2023 року, з 19.08.2023 року по 07.09.2023 року, з 18.09.2023 року по 29.02.2024 року, з 01.04.2024 року по 13.04.2024 року брав участь у бойових діях у складі Військової частини НОМЕР_2 .
03.11.2022 року, під час проходження військової служи, позивач попав під ворожий артилерійський обстріл у н.п.Кислівка Харківської області, в результаті якого отримав вогнепальне сліпе осколкове поранення попереку зліва. Зазначена травма не пов`язана із вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Травмування військовослужбовця пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини та незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, перебуваючи в районі ведення бойових дій у н.п.Кислівка Харківської області. Вказане підтверджується довідкою про обставини травми солдата ОСОБА_1 від 29.11.2022 року №189.
У період з 03.11.2022 року по 10.11.2022 року та з 10.11.2022 року по 23.12.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, виданої КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня», було встановлено потребу у відпустці за станом здоров`я на тридцять календарних днів. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): «Вогнепальне осколкове проникаюче поранення живота (03.11.2022) з вхідним отвором в поперековій ділянці з масивним ушкодженням лівої нирки, чисельними пораненнями тонкої кишки, масивна заочеревинна гематома злів, масивний гемоперитонеум (15 л). Травматичний шок ІІІ ст.».
У період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я. вказане підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.12.2022 року №299.
Між тим, суд зауважує, що первинно в довідці ВЛК №1019 від 23.12.2022 року не було встановлено причинний зв`язок та ступінь тяжкості травми/поранення від 03.11.2022 року.
Згідно листа-відповіді КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116 зазначено, що: «Рішенням постійної діючої військово-лікарської комісії КНП «Сумська обласна клінічна лікарня», відповідно до п.3.1 Класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 року №370, травма віднесена до категорії «тяжка».
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної ВЛК 12 Регіональної ВЛК (протокол №9 від 02.01.2024 року) було відмінено довідку ВЛК №1019 від 23.12.2022 року та встановлено наступне:
«Поранення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 – «Зміцнілі шкірні рубці лівої поперекової ділянки зліва та передньої черевної стінки після операцій: 03.11.2022 - лапаротомії, лівобічної нефректомії, ушивання та обструктивної резекції тонкої кишки, тампування заочеревного простору зліва; 04.11.2022 - релапаротомії, ревізії органів черевної порожнини, накладання апаратного тонкокишкового анастомозу по типу «бік в бік»; 06.12.2022 - накладання вторинних швів на рану поперекової ділянки, з приводу мінно-вибухової травми (03.11.2022) вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки, лівої нирки», що підтверджується довідкою командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2022 року №189 про обставини поранення; військово-медичними та іншими медичними документами - поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Захворювання «Єдина права нирка без порушення функції. Стан після лівобічної нефректомії (03.11.2022) з приводу вогнепального поранення (03.11.2022)», що підтверджується довідкою командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2022 року №189 про обставини поранення; військово-медичними та іншими медичними документами - захворювання, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини.».
За період перебування позивача у відпустці для лікування (з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року) йому не виплачувалася додаткова грошова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у збільшеному розмірі до 100000,00 грн.
14.01.2025 року представник позивача, через Міністерство оборони України, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я, рекомендованій довідкою ВЛК №1019 23.12.2022 року. До заяви було додано, зокрема: копію паспорта та РНОКПП позивача; копію довідки про обставини травми №189 від 29.11.2022 року; копію довідки ВЛК №1019 від 23.12.2022 року; копію витягу з протоколу №9 від 02.01.2024 року.
Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2025 року №197 надано відповідь на вищевказану заяву представника позивача, якою відмовлено позивачу у виплаті спірної винагороди. Серед іншого, зазначено «…Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров?я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров?я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров?я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
У свою чергу, у довідці ВЛК СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 23.12.2022 року №1019, Витязі з протоколу засідання 12 Регіональної ВЛК від 02.01.2024 року №9 відсутня інформація про ступінь важкості поранення Вашого клієнта, що унеможливлює прийняття рішення командиром військової частини НОМЕР_2 про включення Вашого клієнта до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за спірний період.».
22.04.2025 року представник позивача, через Міністерство оборони України, повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року пропорційно періодам перебування у відпустці за станом здоров`я, рекомендованій довідкою ВЛК №1019 23.12.2022 року. До заяви було додано, зокрема: копію паспорта та РНОКПП позивача; копію довідки про обставини травми №189 від 29.11.2022 року; копію довідки ВЛК №1019 від 23.12.2022 року; копію витягу з протоколу №9 від 02.01.2024 року; копію відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116, за змістом якої травма позивача віднесена до категорії «тяжка»; копію відповіді Військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2025 року №197.
Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 від 28.04.2025 року №1487/6/801 надано відповідь на вищевказану заяву представника позивача, якою відмовлено позивачу у виплаті спірної винагороди. Серед іншого, зазначено «…Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров?я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров?я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров?я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
У свою чергу, у довідці ВЛК СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 23.12.2022 року №1019, Витязі з протоколу засідання 12 Регіональної ВЛК від 02.01.2024 року №9 відсутня інформація про ступінь важкості поранення Вашого клієнта. Окрім цього, до заяви долучена копія відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116 в останньому абзаці якої зазначено, що рішенням постійно діючої ВЛК КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» травма Вашого клієнта віднесена до категорії «тяжка». Однак до заяви не долучена копія відповідного рішення ВЛК КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» та таке рішення не перебуває у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 .».
Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у розмірі до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (03.11.2022 року) за період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року, звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Приписами ч.ч.2, 3 ст.9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до абз.абз.1, 2 ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168; в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п.5 Постанови №168, вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
01.04.2022 року до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення - окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, яким, серед іншого, у п.7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022 року).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.17 розділу I Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Пунктом 16 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.
Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Суд встановив, що вищевказані умови, передбачені нормами Постанови №168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000,00 грн винагороди, позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, встановлено, що у період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року позивач перебував у 30-денній відпустці для лікування після тяжкого поранення, отриманого 03.11.2022 року під час захисту Батьківщини.
Щодо тверджень відповідача про відсутність у довідці ВЛК №1019 від 23.12.2022 року відмітки про «тяжкість» поранення, суд зазначає, що у подальшому вказаний недолік був усунутий. Так, згідно листа-відповіді КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116 зазначено, що: «Рішенням постійної діючої військово-лікарської комісії КНП «Сумська обласна клінічна лікарня», відповідно до п.3.1 Класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 року №370, травма віднесена до категорії «тяжка».
Водночас щодо посилань відповідача на те, що лист КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116 не є рішенням ВЛК, суд вказує, що наявність технічних недоліків у первинній довідці ВЛК не може бути підставою для позбавлення військовослужбовця гарантованих державою виплат, якщо фактичні обставини справи та подальші уточнюючі документи підтверджують характер поранення. Лист КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» є актом, що усуває неясність у правовідносинах, а формалізм відповідача у даному питанні суперечить принципу соціального захисту військовослужбовця з боку держави, за яку він отримав тяжке поранення.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що відповідач, не нарахувавши та не виплативши позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці, потребу в якій встановлено довідкою ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, допустив протиправну бездіяльність.
Як наслідок, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці, потребу в якій встановлено довідкою ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то згідно з п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці у період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року, потребу в якій встановлено довідкою військово-лікарської комісії №1019 від 23.12.2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці у період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року, потребу в якій встановлено довідкою військово-лікарської комісії №1019 від 23.12.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.