Справа № 354/1425/24
Провадження по справі № 2/354/82/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області області в складі:
головуючої судді Ваврійчук Т.Л. 
за участю секретаря судового засідання Римарук-Штим`як М.І.
позивачки ОСОБА_1 
представника позивача адвоката Гайтанюк М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 08.07.2024 звернулися до суду із позовом до відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті їх чоловіка та батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , з яким проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1987 року, а з 11.03.2010 у зареєстрованому шлюбі у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 є донькою померлого. Вказаний житловий будинок був успадкований спадкодавцем після смерті його батьків ОСОБА_4 , який помер у 1981 році та ОСОБА_5 , яка померла у 1984 році. Батьки спадкодавця заповітів не залишили, на момент їх смерті ОСОБА_3 проживав у вказаному житловому будинку та вступив в управління та володіння спадкових майном, однак право власності на успадковане майно в установленому порядку не оформив та помер, не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачі у справі, яким постановами державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Враховуючи те, що вказане майно набуте спадкодавцем за життя на законних підставах, а позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права у позасудовий спосіб, просять позов задовольнити та визнати за ними право власності на спадкове майно.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 31.02.2025 за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 витребувано докази у справі з Яремчанської державної нотаріальної контори.
Ухвалою суду від 30.04.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 09.10.2025 за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 витребувано докази у справі з Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву.
Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №44 від 06.01.2026 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026, у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Єрмак Н.В. (дострокове закінчення відрядження) вказану цивільну справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.
Ухвалою суду від 09.01.2026 вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено у ній підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 02.02.2026 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі із наведених мотивів.
Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Представник відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказала, що вона є сусідкою позивачки ОСОБА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_1 протягом 45 років. У житловому будинку по АДРЕСА_1 , де зараз проживає позивачка раніше жив її чоловік ОСОБА_3 разом зі своїми батьками. Після смерті батьків ОСОБА_3 якийсь час жив сам, а потім почав проживати разом із позивачкою, з якою пізніше одружився. ОСОБА_1 зі своїм чоловіком прожила 24 роки. Окрім позивачки та її чоловіка у будинку по АДРЕСА_1 більше ніхто не проживав, інколи приїжджала їх навідувати донька ОСОБА_3 , але разом із ними не жила. Також їй відомо, що ОСОБА_3 мав рідного брата, який на момент смерті батьків жив за іншою адресою у присілку Ямна, та на даний час помер.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказала, що вона живе по сусідству із позивачкою ОСОБА_1 у житловому будинку по АДРЕСА_2 . У житловому будинку по АДРЕСА_1 жив чоловік позивачки ОСОБА_3 разом зі своїми батьками. Спершу помер його батько, а потім мати, після чого ОСОБА_3 декілька років проживав у будинку сам, а потім почав разом проживати із ОСОБА_1 , з якою пізніше одружився та прожив із нею до своєї смерті. ОСОБА_3 був раніше одружений, але прожив у першому шлюбі недовго та має дочку, яка рідко його навідувала. Також у нього був рідний брат ОСОБА_8 , який ще до смерті батьків жив окремо у м. Надвірна, а потім у присілку Ямна, де і похований. ОСОБА_1 до смерті доглядала свого чоловіка, лікувала його від онкології та займалась його похованням.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивачка ОСОБА_1 11.03.2010 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.03.2010, виданим Відділом РАЦС Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області.
Позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та після реєстрації шлюбу 19.02.1992 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 Відділом РАЦС у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим відділом ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому 19.02.1992. 
Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 11.07.2011 Відділом РАЦС Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00045968025 300045968503 від 12.07.2024 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з актом обстеження матерільно-побутових умов, складеним депутатом Яремчанської міської ради Крайлюк О.А. 21.04.2021, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала зі ОСОБА_3 у шлюбі 24 роки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а також підтвердили свідки ОСОБА_11 , жителька АДРЕСА_1 та ОСОБА_12 , жителька АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей інвентарної справи №1905, станом на 24.05.1985 власником домоволодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 .
За даними технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 17.11.2021, на території домоволодіння розташований дерев`яний житловий будинок 1950 року побудови, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м. стайня, навіс, вбиральня 1988 року побудови.
Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №70779 від 17.11.2021, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване.
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Яремчанської міської ради Кіщуком М.В. 02.03.2026, за результатами обстеження умов проживання ОСОБА_1 жительки АДРЕСА_1 , встановлено, що чоловік ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і з яким ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1987 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 1980-1985 роки проживав за адресою: АДРЕСА_1 зі своїми батьками: матір`ю ОСОБА_5 , яка померла у 1984 році та батьком ОСОБА_4 , який помер у 1981 році. Другий син ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - ОСОБА_13 проживав по АДРЕСА_3 з 1970 року. Така інформація встановлена зі слів ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_1 , яка є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки АДРЕСА_1 , яка була сусідкою ОСОБА_3 .
Як вбачається із матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 у Яремчанській державній нотаріальній конторі 12.02.2020 була заведена спадкова справа №20/2020 за заявою доньки померлого ОСОБА_2 , яка 12.02.2020 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59394826 від 12.02.2020 інформація про зареєстровані заповіти, посвідчені від імені ОСОБА_3 відсутня.
Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов, складеним депутатом Яремчанської міської ради Семенишин М.В. 12.02.2020, ОСОБА_2 похоронила свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 і постійно проживав за цією адресою до кінця життя.
Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №40/02-31 від 12.02.2020 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини.
02.06.2020 ОСОБА_1 звернулася у Яремчанську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №128/02-31 від 02.06.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини.
Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021, яке набрало законної сили 29.09.2021, ОСОБА_1 визначено додатковий строк у два місяці з часу набрання даним рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 .
03.11.2021 ОСОБА_1 повторно звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 . 
Окрім цього, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021, яке набрало законної сили 29.09.2021, ОСОБА_2 визначено додатковий строк у три місяці з часу набрання даним рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .
15.11.2021 ОСОБА_2 повторно звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 . 
27.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 . 
Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №205/02-31 від 27.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
28.07.2022 ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 . 
Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №208/02-31 від 28.07.2022 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Згідно з повідомленням Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву №730/01-17 від 22.10.2025, згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Яремчанської державної нотаріальної контори за період 1946-1997 роки включно, відсутні записи про заведення спадкової справи до спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 .
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
гідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.
За змістом частин 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. 
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, або день, з якого вона оголошується померлою, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно 
невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.
Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. 
Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. 
Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. 
Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 
Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За приписами ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . 
Вказаний будинок був успадкований ОСОБА_3 , як спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які померли ІНФОРМАЦІЯ_3 та 03.12.1984, не залишивши заповітів, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР, що підтверджується дослідженими письмовими доказами та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, які засвідчили, що ОСОБА_3 на момент смерті своїх батьків постійно проживав разом із ними у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та залишився там проживати до своєї смерті. 
Інший син ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_13 проживав окремо від батьків і доказів того, що він після їх смерті в установленому порядку прийняв спадщину суду не надано, оскільки спадкові справи після їхньої смерті не заводились. 
Водночас ОСОБА_3 , прийнявши спадщину за законом після смерті своїх батьків, в установленому порядку свої спадкові права не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишивши заповіту. 
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 , яка на момент смерті проживала разом із чоловіком у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , що повністю підтверджується дослідженими судом доказами, та у визначений ст.1270 ЦК України строк не заявила про свою відмову від спадщини, а тому в силу вимог ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину та донька ОСОБА_2 .
Рішеннями Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021 позивачкам визначено додатковий строк для прийняття спадщина за законом після смерті ОСОБА_3 , однак реалізувати свої спадкові права вони не взмозі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у померлого спадкодавця.
Відповідно до п.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Суд зазначає, що до правовідносин щодо спадкування застосовується норма, яка діяла на час відкриття спадщини, а до правовідносин щодо набуття права власності - законодавство, яке було чинним на момент набуття.
Згідно технічного паспорту житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 збудований у 1950 році, а господарські будівлі та споруди-стайня, навіс та вбиральня збудовані у 1988 році. Власником будинку згідно даних технічної інвентаризації станом на 24.05.1985 вказаний батько спадкодавця ОСОБА_4 .
У технічному паспорті відсутні відомості про те, що об`єкт нерухомості самочинно збудований. 
У 1950 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. 
Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. 
Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. 
Отже, за Указом від 26.08.1948 та Постановою від 26.08.1948 підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови його з додержанням вимог цих актів законодавства.
Статтею 100 ЦК УРСР визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. 
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).
Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. 
Аналогічний висновок викладено у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 18.12.2013 у справі №6-137цс13. 
Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). 
Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі №1540/3952/18 прийшов до висновку про те, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується також з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15.10.2020 у справі №623/214/17.
За таких обставин, суд вважає, що житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був належним чином набутий у власність померлим ОСОБА_4 і увійшов до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті та була прийнята його дружиною та сином ОСОБА_3 . 
При цьому суд приходить до переконання, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем не може бути перешкодою для прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_3 , так як відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. 
Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та в установленому порядку прийняли спадщину після смерті останнього, не заявивши про свою відмову від неї, зважаючи на те, що спадкодавець за життя на законних підставах набув право власності на житловий будинок загальною площею 35,7 кв.м. житловою площею 17,1 кв.м. по АДРЕСА_1 успадкувавши його після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не оформив своїх спадкових прав в установленому законом порядку, а також за час володіння зазначеним майном здійснив добудову господарських будівель та споруд, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно -задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сараєм загальною площею 15,6 кв.м., навісом загальною площею 15,6 кв.м., вбиральнею площею 1 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сараєм загальною площею 15,6 кв.м., навісом загальною площею 15,6 кв.м., вбиральнею площею 1 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживає: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 . 
Відповідач: Яремчанська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: 78501, вул. Свободи, 266 м. Яремче Надвірнянський район Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 04054286. 
Повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року. 

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК