22.04.2026  Справа № 363/4441/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Лукач О.П.,
за участю секретаря Ставиченка О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Романенко Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгород у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, 

ВСТАНОВИВ:

03.08.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 04.08.2025) представником позивача – адвокатом Романенко Г.М. подано вказану вище позовну заяву, у якій просить визнати за позивачем – ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221884401:08:283:0153, пл. 0,25 га; 3221884401:08:283:0154, пл. 0,0135 га; 3221884401:08:283:0155, пл. 0,1225 га; 3221884401:08:283:0160, пл. 0,1068 га. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_2 та після його смерті позивач, будучи єдиним спадкоємцем, прийняв частину спадщини та оформив на своє ім`я. Як зазначено у позовній заяві, позивач, нещодавно серед документів батька було знайдено копії Державних актів на право власності на земельну ділянку: Серія ЯК № 219603 Серія ЯК № 219604 Серія ЯК № 219605 Серія ЯК №219606, проте зазначені державні акти не містять підписів і печаток. Після здійснення відповідних запитів, стороною позивача з`ясовано, що за життя ОСОБА_2 отримав у власність земельні ділянки пл. 0,1068 га, 0,2500 га, 0,0135 га, 0,1225га на підставі рішення Литвинівської сільської ради № 79 від 30.07.2004. В той же час на звернення ОСОБА_1 , 08.10.2024 архівний відділ надав рішення виконавчого комітету від 14.01.1997 № 4 «Про передачу земель у приватну власність громадянам» та рішення виконавчого комітету від 12.01.2005 № 94 -12-IV «затвердження рішень виконкому сільської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок». В рішенні виконавчого комітету Рішення Литвинівської сільської ради народних депутатів № 4 від 14.01.1997 зазначено: передати громадянам, жителям сіл. Литвинівка… у приватну власність: п.9 ОСОБА_2 - 65га, 0,25 га – обслуговування житлового будинку, 0,40 га – ведення особистого підсобного господарства. Натомість в рішенні Литвинівської сільської ради №79 від 30.07.2004 (яке зазначено в державних актах) вказано, про затвердження рішень виконкому сільської ради №56 від 14.10.1997, № 59 від 11.11.1997, № 61 від 08.12.1997 та № 2 від 13.01.1998. На думку сторони позивача, виникла плутанина та явно вбачається опечатка – невірно вказано рішення виконкому Литвинівської сільської ради на підставі якого спадкодавцю була передана земельна ділянка у власність. З отриманої на адвокатський запит до Архівного відділу Вишгородської районної державної адміністрації відповіді вбачається, що у документах архівного відділу «Литвинівська сільська рада та її виконавчий комітет 
с. Литвинівка Київської області дійсно збереглися рішення виконавчого комітету сільської ради від 14.10.1997 № 56, від 08.12.1997 № 61, від 13.012.1998 № 2 « Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», водночас, жодне із згаданих рішень відомостей щодо гр. ОСОБА_2 не містить. Із отриманих документів стало зрозуміло, що правовстановлюючі документи Державні акти про право власності на земельні ділянки виписані з помилками та не підписані, а отже не можуть бути взяті нотаріусом для видачі Свідоцтва про право власності за законом. В той же час, відомості про спадкові земельні ділянки занесені до Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та згідно інформації ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку, у власника – ОСОБА_2 (спадкодавця) вказано документ, який є підставою для виникнення права – Рішення органу місцевого самоврядування Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області 30.07.2004 
79-10- XXIV. Проте виходячи з первинних документів щодо передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2 (п.9. рішення виконавчого комітету від 14.01.1997 № 4 «Про передачу земель у приватну власність громадянам». І це рішення виконавчого комітету від 14.01.1997 № 4 «Про передачу земель у приватну власність громадянам» було затверджено рішення виконавчого комітету від 12.01.2005 №94-12-IV «затвердження рішень виконкому сільської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок». Тобто в ДЗК помилково вказали інше рішення виконкому, ніж те на підставі якого виникло право власності у спадкодавця. Дата реєстрації земельних ділянок – 13.05.2016. Виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру, регламентовано ст. 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр», пунктами 138,139,142,148,150 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 №1051. За життя спадкодавець не звернув на ці неточності уваги, а із заявою про внесення описки може звернутись власник земельної ділянки. Відсутність у Державних актах про право власності на земельні ділянки підписів і печаток перешкоджає позивачу, згідно п. 66 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 25.12.2015року №1127, звернутись до суб`єкта державної реєстрації прав або до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця на майно, що було набуто останнім за життя, після чого оформити свої спадкові права. Сторона позивача вказує, що оскільки, земельні ділянки були передані спадкодавцеві рішенням виконавчого комітету Литвинівської сільської ради від 14.01.1997 №4 «Про передачу земель у приватну власність громадянам» та в подальшому затверджені рішення виконавчого комітету від 12.01.2005 №94-12-IV «затвердження рішень виконкому сільської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», спадкодавець у встановленому порядку отримав у власність вказані земельні ділянки. Позивач звертався до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно проте отримав відмову та у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.03.2025 вказано, що спадкоємець ОСОБА_1 не надав до нотаріальної контори оригінали Документів про право власності на вищевказане спадкове майно та роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 
Також, вказаною ухвалою суду, за клопотанням представника позивача та у порядку статті 84 ЦПК України, витребувано від Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію спадкової справи за №211/2015 після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області.
26.08.2025 до суду, засобами поштового зв`язку, надійшла відповідь від Київського обласного державного нотаріального архіву, у якій зазначено, що документи Вишгородської районної державної нотаріальної контори передані на зберігання до Київського обласного нотаріального архіву по 2009 рік включно згідно з актом приймання-передавання. З 2010 року та по теперішній час документи знаходяться у відповідній конторі.
Посилаючись на вказану відповідь, 29.09.2025 до суду, через систему «Електронний Суд», представником позивача – адвокатом Романенко Г.М. подано клопотання, у якому просить витребувати у Вишгородської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №211/2015 після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2025 витребувано у Вишгородської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копії спадкової справи № 211/2015, заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.12.2025 до суду подано витребувані ухвалою суду матеріали спадкової справи 
(а.с. 111-158). 
На стадії підготовчого провадження у судових засіданнях брали участь: позивач та його представник.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про судові засідання, призначені на стадії підготовчого провадження, свого представника до суду не направив, правом подати відзив на позовну заяву, не скористалися, з клопотаннями про відкладення підготовчого засідання, до суду не зверталися. 
Ухвалою суду від 15.01.2026, внесеною до протоколу судового засідання, у порядку статті 200 ЦПК України, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 02.04.2026 о 14:00, про що повідомлено учасників провадження.
02.02.2026 до суду надійшло клопотання від селищного голови Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області В.Підкурганного про розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів.
У судове засідання, призначене на 02.04.2026, з`явилися позивач та його представник. Представник відповідача не з`явився. 
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, суд враховує його клопотання від 02.02.2026, відсутність заперечень у сторони позивача, а також положення статті 223 ЦПК України та відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Під час розгляду справи позивач та його представник підтримали позов з підстав, викладених у ньому, та просили позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України – під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Литвинівка Вишгородського району Київської області, у віці 73 роки, помер батько позивача – ОСОБА_2 (а.с. 7, 8).
Після смерті ОСОБА_2 та на підставі заяви його сина – ОСОБА_1 (позивач) від 27.04.2015 Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області заведено спадкову справу №211/2015 (а.с. 112-158).
Так, згідно матеріалів вказаної спадкової справи, єдиним спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є його син – ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 10, 151).
26.05.2015 державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. на ім`я позивача – ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину, а саме – житловий будинок АДРЕСА_1 , і що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Литвинівською сільською радою народних депутатів Вишгородського району Київської області від 29.08.1991 на підставі рішення Вишгородського виконкому №174 від 20.08.1991, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації Київського обласного управління комунального господарства 09.10.1991, записаний у реєстрову книгу №23 за реєстровим №61. Житловий будинок загальною площею - 67,0 кв.м. (а.с. 9, 147, 149).
11.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221884401:08:283:0153; 3221884401:08:283:0155; 3221884401:08:050:0160 та 3221884401:08:283:0154 (а.с. 154).
Постановою державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Шило О.С. від 11.03.2025 №336/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 65-66, 157).
Як зазначено у вказаній постанові, спадкоємець ОСОБА_1 не надав до нотаріальної контори оригінали Документів на право власності на вищезазначене спадкове майно.
Так, як убачається із матеріалів спадкової справи, зокрема з відповіді Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області від 05.03.2025, наданої на запит державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори О.Шило від 20.02.2025 щодо інформації, на підставі якого рішення було виготовлено технічну документацію та присвоєно кадастрові номери на земельні ділянки: 3221884401:08:283:0153; 3221884401:08:283:0155; 3221884401:08:050:0160 та 3221884401:08:283:0154, за інформацією Відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель не виявлено документації із землеустрою на вказані земельні ділянки (а.с. 152, 153).
Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька – ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221884401:08:283:0153, пл. 0,25 га; 3221884401:08:283:0154, пл. 0,0135 га; 3221884401:08:283:0155, пл. 0,1225 га; 3221884401:08:283:0160, пл. 0,1068 га, вказує, що зазначені земельні ділянки спадкодавець отримав у власність у встановленому порядку.
Так, позивачем подано до суду копії державних актів на право власності на земельні ділянки, які, як зазначає позивач, нещодавно знайшов серед документів, а саме:
Державний акт серія ЯК № 219603 на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_2 на підставі рішення Литвинівської сільської ради 10 сесії 24 скликання №79 від 30.07.2004, площею 0,2500га, яка розташована: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 3221884401:08:283:0153 (а.с. 11-12, 173);
Державний акт серія ЯК № 219604 на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_2 на підставі рішення Литвинівської сільської ради 10 сесії 24 скликання №79 від 30.07.2004, площею 0,0135га, яка розташована: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки – для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 3221884401:08:283:0154 (а.с. 13, 15-16, 174);
Державний акт серія ЯК № 219605 на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_2 на підставі рішення Литвинівської сільської ради 10 сесії 24 скликання №79 від 30.07.2004, площею 0,1225га, яка розташована: Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, цільове призначення земельної ділянки – для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 3221884401:08:283:0155 (а.с. 17-18, 175);
Державний акт серія ЯК № 219606 на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_2 на підставі рішення Литвинівської сільської ради 10 сесії 24 скликання №79 від 30.07.2004, площею 0,1068га, яка розташована: Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, цільове призначення земельної ділянки – для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 3221884401:08:283:0160 (а.с. 176).
Вказані Державні акти на право власності на земельні ділянки, що видані 
 ОСОБА_2 , а також плани меж земельних ділянок, не містять усіх необхідних реквізитів, зокрема: не зазначено прізвищ, імен та по батькові посадових осіб, уповноважених на його підписання, відсутні підписи таких осіб, відсутні дати видачі Державних актів, не зазначено місце зберігання другого примірника, відсутні печатки. 
Як убачається із долучених до позову документів, позивач у жовтні та грудні 2024 року звертався до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київські області із запитами (вх. ПІ-867/0/4-24 від 11.10.2024, вх. №В-4822/0/5-24 від 04.12.2024) та отримав на них відповіді від 17.10.2024 та від 11.12.2024 у яких зазначено, що за інформацією Відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу №5 відсутня документація із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221884401:08:283:0153, 3221884401:08:283:0154, 3221884401:08:283:0155, 3221884401:09:050:0160 на ім?я ОСОБА_2 (а.с. 52,53). У відповіді від 11.12.2024 додатково повідомлено, що з 01.01.2013 набрали чинності зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У відповіді Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київські області від 26.12.2024, наданої ОСОБА_3 на її адвокатський запит, зазначено, що за інформацією Відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (далі - Відділ №5), у наявних у Відділі №5 Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відсутні записи щодо реєстрації та видачі державних актів: серії ЯК №219603 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884401:08:283:0153; серії ЯК №219604 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884401:08:283:0154; серії ЯК №219605 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884401:08:283:0155; серії ЯК №219606 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221884401:09:050:0160 (а.с. 64).
На звернення позивача від 25.09.2024, архівний відділ Вишгородської районної військової адміністрації надав копії запитуваних ним документів Литвинівської сільської ради, а саме: рішення виконавчого комітету від 14.01.1997 №4 «Про передачу земель у приватну власність громадянам» на 3 арк.; рішення сесії від 12.01.2005 №94-12-IV «Про затвердження рішень виконкому сільської ради «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» на 1 арк (а.с. 54).
Так, рішенням виконавчого комітету Литвинівської сільської ради народних депутатів від 14.01.1997 №4 передано громадянам, жителям сіл, в тому числі ОСОБА_4 , безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства - 65 га: о,25 га – обслуговування житлового будинку; 0,40 га – ведення особистого підсобного господарства (п.9 рішення) (а.с. 57-60).
Вказане рішення виконавчого комітету Литвинівської сільської ради народних депутатів від 14.01.1997 №4 було затверджено рішенням Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.01.2005 №94-12-1У (а.с. 55-56).
На адвокатський запит Г.Романенко від 26.03.2025 №3-03/2025 стосовно надання копій рішень виконавчого комітету Литвинівської сільської ради від 14.10.1997 №56, від 11.11.1997 №59, від 08.12.1997 №61, від 13.01.1998 №2 щодо землеволодіння гр. ОСОБА_2 , архівний відділ Вишгородської районної військової адміністрації надав відповідь від 31.03.2025 №05-04/147, згідно якої, у документах архівного фонду «Литвинівська сільська рада та її виконавчий комітет, с. Литвинівка Київської області» дійсно зберігаються запитувані рішення виконавчого комітету сільської ради від 14.10.1997 №56 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», від 11.11.1997 №59 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», від 08.12.1997 №61 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», від 13.01.1998 №2 «Про передачу громадянам у приватну власність земельні ділянки». Водночас, жодне із згаданих рішень відомостей щодо гр. ОСОБА_2 не містить (а.с. 62).
Також, до позовної заяви додано Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, що надано на запит ОСОБА_1 від 09.10.20224, а саме щодо земельних ділянок:
з кадастровим номером 3221884401:08:283:0153, цільове призначення – 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель – землі житлової та громадської забудови, вид використання – будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності – приватна власність, площа земельної ділянки – 0,25, місце розташування – 
АДРЕСА_1 , відомості про сертифікованого інженера-землевпорядника (відповідальна особа та безпосередній виконавець): ПІБ інженера-землевпорядника – ОСОБА_5 , при цьому відсутня інформація про номер сертифікату та дата видачі, місце роботи інженера-землевпорядника – пп Земальянс, суб`єкт права власності на земельну ділянку – ОСОБА_2 (а.с. 48);
з кадастровим номером 3221884401:08:283:0154, цільове призначення – А.01.04, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, вид використання – для ведення особистого підсобного господарства, садівницьва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, форма власності – приватна власність, площа земельної ділянки – 0.0135, місце розташування – АДРЕСА_1 , відомості про сертифікованого інженера-землевпорядника (відповідальна особа та безпосередній виконавець): ПІБ інженера-землевпорядника – ОСОБА_5 , при цьому відсутня інформація про номер сертифікату та дата видачі, місце роботи інженера-землевпорядника – пп ОСОБА_6 , суб`єкт права власності на земельну ділянку – ОСОБА_2 (а.с. 49);
з кадастровим номером 3221884401:08:283:0155, цільове призначення – А.01.04, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, вид використання – для ведення особистого підсобного господарства, садівницьва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, форма власності – приватна власність, площа земельної ділянки – 0.1225, місце розташування – Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, відомості про сертифікованого інженера-землевпорядника (відповідальна особа та безпосередній виконавець): ПІБ інженера-землевпорядника – ОСОБА_5 , при цьому відсутня інформація про номер сертифікату та дата видачі, місце роботи інженера-землевпорядника – пп ОСОБА_6 , суб`єкт права власності на земельну ділянку – ОСОБА_2 (а.с. 50);
з кадастровим номером 3221884401:09:050:0160, цільове призначення – А.01.04, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, вид використання – для ведення особистого селянського господарства, форма власності – приватна власність, площа земельної ділянки – 0.1068, місце розташування – Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, відомості про сертифікованого інженера-землевпорядника (відповідальна особа та безпосередній виконавець): ПІБ інженера-землевпорядника – ОСОБА_5 , при цьому відсутня інформація про номер сертифікату та дата видачі, місце роботи інженера-землевпорядника – пп ОСОБА_6 , суб`єкт права власності на земельну ділянку – ОСОБА_2 (а.с. 51).
У вказаній Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, відсутні відомості про дату державної реєстрації права (в державному реєстрі прав), номер запису про право (в державному реєстрі прав), орган, що здійснив державну реєстрацію (в державному реєстрі прав).
З витягів з державного земельного кадастру про земельні ділянки від 09.10.2024 убачається, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221884401:08:283:0153, що розташована – АДРЕСА_1 , землі житлової забудови, 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа – 0,25; 3221884401:08:283:0154, що розташована – АДРЕСА_1 , землі сільськогосподарського призначення А.01.04, площа – 0.0135; 3221884401:08:283:0155, що розташована – Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, землі сільськогосподарського призначення А.01.04, площа – 0.1225; 3221884401:09:050:0160, що розташована – Київська область, Вишгородський район, с.Литвинівка, землі сільськогосподарського призначення А.01.04, площа – 0.1068, зареєстровано за ОСОБА_2 Управлінням Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області 13.05.2016 (після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, пп ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , а документ, який є підставою для виникнення права зазначено – Рішення органу місцевого самоврядування Литвинівська сільська рада Литвинівська сільська рада Вишгородського району Київської області 30.07.2004 79-10-XXIV (а.с. 19-47).
Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права.
Громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01.01.2013, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.
Державний акт на право приватної власності на землю - документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності громадянина на земельну ділянку. Містить інформацію про власника земельної ділянки та підстави набуття права власності на земельну ділянку.
Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.
Державний акт на землю без дати, печаток та підпису посадової особи вважається недійсним і не підтверджує право власності, оскільки не відповідає вимогам до оформлення документів.
Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права.
У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 
2019 року у справі № 343/1048/17 (провадження № 61-15559св18).
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статей 1218, 1220, 1221 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Так, відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
На підставі аналізу наданих позивачем суду документів, не є можливим достовірно встановити обставини того, що спадкодавець – ОСОБА_2 за життя був власником земельних ділянок, з кадастровими номерами 3221884401:08:283:0153, площа земельної ділянки – 0,25га, 3221884401:08:283:0154, площа земельної ділянки – 0.0135га, 3221884401:08:283:0155, площа земельної ділянки – 0.1225га, 3221884401:09:050:0160, площа земельної ділянки – 0.1068га.
Суду не надано рішення Литвинівської сільської ради 10 сесії 24 скликання №79 від 30.07.2004, на підставі якого було видано Державні акти серії ЯК №219603, №219604, №219605 та № 219606, а згідно рішенням виконавчого комітету Литвинівської сільської ради народних депутатів від 14.01.1997 №4, ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 65 га (0,25 га – обслуговування житлового будинку; 0,40 га – ведення особистого підсобного господарства), а не для ведення особистого селянського господарства.
А згідно наданого суду копії рішення Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 30.07.2004 №79-10-XXIV (№79-10-XXIУ), вказаним рішенням було затверджено рішення виконкому сільської ради №56 від 14.10.1997, №59 від 11.11.1997, №61 від 08.12.1997 та №2 від 13.01.1998 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» (а.с. 63), при тому, що жодне з цих рішень, як зазначив архівний відділ Вишгородської районної військової адміністрації, не містить відомостей щодо гр. ОСОБА_2 (а.с. 62).
Як зазначив позивач у судому засіданні, після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не звертався до інженера-землевпорядника ОСОБА_5 та про державну реєстрацію права власності за батьком, і йому не відомо, хто у 2016 році порушував таке питання.
Отже, у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя (до 12.08.2012) набув та у встановленому законом порядку оформив право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221884401:08:283:0153; 3221884401:08:283:0154; 3221884401:08:283:0155; 3221884401:09:050:0160.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд доходить висновку, що позивачем не було надано необхідних доказів на підтвердження позовних вимог. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статтею 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись статтями 14 Конституції України, статтями 11, 15, 16, 328, 1216-1218, 1220, 1221, 1225 ЦК України, статтями 125, 126 ЗК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76–89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352,354, 355 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно– відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, код ЄДРПОУ 04359488, адреса: 07330, Київська обл., Вишгородський р-н, с.Димер, 
вул. Соборна, 19.

Суддя          О.П. Лукач