Справа № 638/15658/25 
Провадження № 2/589/1174/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року	  	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №2158878 від 24.08.2024р. в розмірі 24750,00 грн, з яких: 7500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 225 грн – сума заборгованості за процентами, 15000 грн – сума заборгованості за пенею, 2025 грн – сума заборгованості за комісією. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, комісії за вказаним договором.
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 
26.12.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача – адвокатом Січеславським І.А. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить у позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 відмовити. Вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було набуто у передбачений законом спосіб право вимоги за договором позики №№ 21588787 від 24.08.2024 року. Договір факторингу, яким право вимоги за цим договором переходить до позивача, укладений раніше ніж існувала вимога, тобто позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора. Відповідачем не отримувалось жодних повідомлень від позивача про відступлення права вимоги від кредитора позивачу. Про наявні вимоги позивача до нього він дізнався лише з позовної заяви про стягнення заборгованості. Також зазначає, що в позовній заяві позивач вказав на підписання договору, проте жодним чином не послався на докази передачі грошових коштів на рахунок відповідача на виконання договору позики № 21588787 від 24.08.2024 року та не надав доказів такої передачі грошових коштів.
У свою чергу, представник позивача 30.12.2025 року надав через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому вважає відзив на позов безпідставним, необґрунтованим. Вказує, що позивачем доведено факт укладання договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір не був би укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання договору в електронній формі. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами надання коштів у позику, відповідачем при укладенні договорів висловлено не було. Зазначає, що перерахування коштів на платіжну карту відповідача, вказану позичальником, за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Повідомляє, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеним договором, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем). Перехід права вимоги за договором позики між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законним та таким, що відповідає законодавству, підтверджується договором факторингу та додатками нього. Тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та відповіді на позов просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач та його представник також у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надали.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 24.08.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2158878 (далі - Договір), у відповідності до якого відповідач отримав позику в розмірі 7500 грн. строком на 30 днів (до 22.09.2024 року) зі сплатою процентів за процентною ставкою – 0,01%; процентною ставкою у розмірі 5,00% за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, з комісією за надання кредиту 29,71% від суми наданого кредиту в розмірі 2228,25 грн, шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника НОМЕР_1 /а.с. 6-9/.
Згідно з Додатком № 1 до зазначеного договору сторони погодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість позики складає 9750 грн /а.с. 9 зворот - 10/.
Укладаючи цей договір позичальник засвідчує, що він ознайомився на сайті http://clickcredit.ua/informaciay/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п.п. 5.1 п. 5 Договору), а також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив умови договору та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті http://clickcredit.ua/informaciay (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань cторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі (п.п. 5.3 п. 5 Договору).
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За приписами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Так, відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «567388», підписав електронний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання.
Згідно з п.1 договору, Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «строк позики»), з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. В п. 29 договору вказаний банківський картковий рахунок відповідача: НОМЕР_1 .
На виконання умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідачу було надано позику у сумі 7500 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача за період 24.08.2024 року по 27.08.2024 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням позивача /а.с. 107/. Крім того, з інформації АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до листа за вих.№ 20.1.0.0.0/7-260203/41409-БТ від 11.02.2026 року, встановлено, що платіжна картка № НОМЕР_2 , що відповідає цій масці, емітована саме на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 106/. Зазначене спростовує доводи представника відповідача щодо відсутності належних доказів перерахування коштів за договором саме на рахунок відповідача, який ним був вказаний у договорі.
Наведене у сукупності свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами вищевказаного договору позики, укладеного в електронній формі, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконував, у визначені цим договором строк позику не повернув, проценти та комісію не сплатив. 
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідачем були сплачені кошти в сумі 225 грн, які зараховані ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в часткове погашення комісії за надання позики в розмірі 203,25 грн та в погашення процентів у сумі 21,75 грн, станом на 24.01.2025 року по договору позики № 2158878 від 24.08.2024 року заборгованість складає 24750 грн, з яких: 7500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 225 грн – сума заборгованості за процентами, 15000 грн – сума заборгованості за пенею, 2025 грн – сума заборгованості за комісією /а.с. 79/.
14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату /а.с. 11-13, 81-84/.
28.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якої сторони погодили внести зміни до п. 1.3 договору. за якими Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. /а.с. 14, 85/.
13.06.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якої договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік /а.с. 15, 86/.
24.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 47 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до якої визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно з Реєстрами боржників № 41, 42 від 24.01.2025 року, а також ціну продажу, відповідно до вказаних реєстрів /а.с. 16, 87/.
Згідно з п. 1.1. цього договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
24.01.2025 року на виконання п. 1.2. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» складено та підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників №41 від 24.01.2025 року /а.с. 17, 88/, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором позики № 2158878 від 24.08.2024 року згідно з Реєстром боржників №41 від 24.01.2025 року /а.с. 19/.
Тобто, акт прийому-передачі Реєстру боржників підписано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» після укладення договору позики № 2158878 від 24.08.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 . 
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Тому доводи представника відповідача про укладення згаданого договору факторингу 14.06.2021 року до виникнення права вимоги за договором позики № 2158878 від 24.08.2024 року є безпідставним.
Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу недійсним.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі №607/11746/17).
За змістом ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
В свою чергу відповідачем доказів того, що він виконав свій обов`язок щодо повернення коштів первісному кредиторові, тобто здійснив належне виконання умов договору, не надав, а тому доводи представника відповідача щодо неповідомлення його про відступлення права вимоги не заслуговують на увагу.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за позикою, строк повернення якої настав ще 22.09.2024 року. 
Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу отриманої за договором позики № 2158878 від 24.08.2024 року грошової суми матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 7500 грн за основною сумою боргу є обґрунтованою.
Надаючи правову оцінку заявленому розміру заборгованості по процентам за договором, слід звернути увагу позивача на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування позикою.
Між тим припис абз. 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Отже, оскільки право позивача нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилось 22.09.2024 року, вимоги позивача про стягнення процентів після 22.09.2024 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р. та інших.
Також суд звертає увагу позивача на постанову ВП ВС від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16. Зокрема, ВП ВС у п. 141 зазначеної постанови вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»).
Звертаючись до умов укладеного між сторонами договору позики № 2158878 від 24.08.2024 року, слід зазначити, що у п.17 цього договору, яким врегульовано відповідальність сторін, сторони не передбачили стягнення процентів річних в розмірі більшому, ніж встановлено статтею 625 ЦК України. А положення п. 6 даної угоди, які дозволяють нараховувати процентів за умови пролонгації строку кредитування, в даному випадку не застосовуються, адже позивачем не доведено факту такої пролонгації в порядку, передбаченому даним договором (зокрема, на надано доказів укладання відповідної додаткової угоди, як то передбачено умовами договору).
Відповідно до таблиці обчислення вартості кредиту сума процентів за користування кредитом складає 21,75 грн., вбачається нарахування процентів в межах строку кредиту з 24.08.2024 року по 22.09.2024 року.
Тому на думку суду, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням строку кредитування у 30 днів.
Таким чином, розмір процентів відповідно до умов Договору становить 21,75 грн. (7500 грн х 0,01 х (30-1) день : 100) за період з 24.08.2024 року по 22.09.2024 року.
При цьому, суд враховує здійснену відповідачем оплату в сумі 21,75 грн. у погашення процентів. З огляду на наведене, заборгованість відповідача перед позивачем за процентами відсутня.
Крім того, згідно з п. 4 ч.1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються також комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Відповідно до п. 2.4 договору сторонами було обумовлено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 2228,25 грн.
Аналізуючи умови договорів, суд приходить до висновку про правомірність встановлення одноразової комісії за надання кредиту у даному договорі, та відсутність підстав, передбачених ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», для визнання цих договірних умов нічемними, як таких, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом.
Відповідний висновок не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Тому позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії в сумі 2025 грн за договором позики № 2158878 від 24.08.2024 року, враховуючи часткову оплату за комісією в сумі 203,25 грн, підлягають задоволенню.
Щодо заявленої позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею в розмірі 15000 грн, то така задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
З 24.02.2022р. на всій території України запроваджений воєнний стан, який діє до тепер.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За вказаною нормою в такому випадку позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за пенею у вищевказаному розмірі, нарахованою у період воєнного стану, за укладеним договором є неправомірною і така підлягає списанню, а відтак вимога про її стягнення задоволенню не підлягає.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково у сумі 9525 грн.
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог на суму 1165 грн 48 коп. 
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -  

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /розташованого за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ 35625014/ заборгованість за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2158878 від 24.08.2024р. в розмірі 9525 грн /дев`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять грн/ 00 коп., судовий збір в сумі 1165 грн /одна тисяча сто шістдесят п`ять грн/ 48 коп. 
В іншій частині позову відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області         А.Р.Курбанова