ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/78/26 Справа № 212/6559/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - КОЗЛОВ Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Шевченко В.В., адвокатів Литвиненко С.В. та Гавриленко Ю.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2025 року, якою провадження в справі про притягнення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України; який не притягався до адміністративної відповідальності; який працює головою правління АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ»; зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 41 КУпАП закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:
Обставини встановлені судом першої інстанції:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 02.08.2024 працівники економічного відділу з ініціативи фінансового директора АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» брали участь у виїзній нараді, організованій у мажах господарської діяльності підприємства, та не були офіційно звільнені від виконання обов`язків, підприємство зобов`язане було оплатити цей день як повністю відпрацьований. Проте, на момент здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) заробітна плата за 02.08.2024 працівникам економічного відділу нарахована та виплачена частково, натомість іншим працівникам підприємства заробітна плата за серпень 2024 нарахована та виплачена в повному обсязі. Голова правління АТ «КЗРК» ОСОБА_3 порушив ч. 1 ст. 10 ЗУ № 2136 та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП.
Постановою Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2025 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 , до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 41 КУпАП закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги:
З таким судовим рішенням не погодились ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та оскаржили в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі просить ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції взято за основу наказ № 834, однак вказаний наказ та пояснення ОСОБА_3 під час перевірки не спростовують факт виконання працівниками роботи весь робочий час.
Зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 269 КУпАП є потерпілим, оскільки йому заподіяно шкоду. 
Позиція ОСОБА_1 зводиться до того, що ОСОБА_3 є винним у невиплаті заробітної плати в повному обсязі за повний відпрацьований робочий день — 02.08.2024 року, а саме за час перебування працівників у структурному підрозділі АТ «Криворізький залізорудний комбінат», а не безпосередньо на робочих місцях.
Позивач наголошує, що згідно з протоколом працівники економічного відділу брали участь у виїзній нараді, організованій у межах господарської діяльності підприємства. Оскільки вони не були офіційно звільнені від виконання своїх посадових обов`язків на час проведення заходу, підприємство було зобов`язане оплатити цей день як повністю відпрацьований робочий час.
Апелянт не погоджується з твердження суду про те що на підприємстві працював пропускний механізм, оскільки ці твердження не відповідають фактичним обставинам справи.
Також зазначає, що розпорядчі документи, щодо виїзної наради оформлювалися та погоджувались з керівництвом, що підтверджується службовою запискою від 17.07.2024 року та 31.07.2024 року. 
Також просить застосувати доктрину заборону заперечливої поведінки та визнати чинними первині дії підприємства по дозволу працівникам на службову поїздку.
Вказує, що твердження суду про порушення Порядку про службові відрядження є хибним, оскільки під відрядженням розуміється відрядження працівників в межах України для міжміських перевезень.
Зазначає, що суд першої інстанції прийняв від ОСОБА_3 до розгляду недопустимі докази, щодо контрольно - пропускного режиму;положення акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення; не взяв до уваги суперечливу поведінку підприємства та залишив поза увагою, що працівники економічного відділу виконували трудові функції в іншому структурному підрозділі.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 аналогічні за змістом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 ..

Позиції учасників:
В судовому засіданні адвокат Гавриленко Ю.Ю. підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити з вказаних в ній підстав. 
Адвокат Литвиненко С.В. заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, до зали судового засідання не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З`ясувавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти проведення розгляду апеляційних скарг за їх відсутності, керуючись вимогами ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності осіб, які не з`явилися.

Висновки суду:
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Таких вимог суддя районного суду, розглядаючи дану справу, дотримався в повному обсязі та вірно встанови відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.
Диспозицією ч.1 ст.41 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.
На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП до суду надано:
протокол про адміністративне правопорушення № ПС/ДН/16087/0539/П/ПТ від 21.05.2025 року;
акт ПІВДЕННО СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ від 21.05.2025 року № ПС/ДН/16087/0539 в якому зазначено виявлені порушення, зокрема, порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ № 2136;
припис ПІВДЕННО СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 21.05.2025 року № ПС/ДН/16087/0539 /П, а саме: виплата заробітної плати працівникам АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» здійснюється несвоєчасно та не в повному обсязі строк усунення порушення 20.06.2025 рік.
Досліджуючи вказані докази,суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та в чому саме полягає їх незаконність - у невиплаті заробітної плати чи зазначенні невідповідних закону про працю підстав такої невиплати. Крім того, суддя зазначає, що для констатування як одного так і другого факту достатніх доказів надано не було. 
Також, суд звертає увагу, що наразі спір щодо законності невиплати заробітної плати працівникам економічного відділу, які були в робочий час у селі Мар`янівка не вирішений. Крім того, АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» оскаржило припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 21.05.2025 року № ПС/ДН/16087/0539/П, оскільки турбаза «Затишок» утримується підприємством для відпочинку.
Крім того суд першої інстанцій звертає увагу, що на підприємстві діє контрольно-пропускний режим, який дозволяє точно фіксувати час приходу та виходу працівників. Наявність такого механізму свідчить про чітко визначені робочі місця, а перебування поза їх межами у робочий час має бути підтверджене належним чином оформленими документами: службовими відрядженнями, розпорядженнями керівництва про виїзд до виробничих підрозділів тощо. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б законність перебування працівників поза робочими місцями.
Відповідно до вимог ст.. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Конституційний Суд України (далі - КСУ) зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п.4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження винуватості особи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом.
У цьому випадку матеріали провадження не містять беззаперечних доказів наявності у діях вказаної посадової особи умислу на порушення вимог законодавства про працю. Оскільки обов`язковою ознакою складу даного правопорушення є суб`єктивна сторона у формі вини, а її наявність не підтверджена належними та допустимими доказами, провина ОСОБА_3 вважається недоведеною відповідно до принципу презумпції невинуватості».
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є потерпілими у провадженні про адміністративне правопорушення в розумінні статті 269 КУпАП. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений Державною службою України з питань праці, відомості про потерпілого відсутні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаним особам надано право на оскарження судового рішення з метою забезпечення принципу доступу до правосуддя та перевірки законності дій посадової особи. Проте, враховуючи відсутність у них статусу потерпілих у розумінні ст. 269 КУпАП, їхні доводи не можуть бути покладені в основу висновку про винуватість особи за відсутності належних і допустимих доказів складу правопорушення. Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, не встановив обставин, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що повязаі з порушенням вимог ч. 1 ст. 41 КУпАП .
В своїй апеляційній скарзі апелянти просить застосувати доктрину заборони суперечливої поведінки (estoppel), наполягаючи на необхідності визнання чинними первинних дій підприємства щодо надання працівникам дозволу на службову поїздку. На їх думку, подальше заперечення керівництвом факту такого дозволу та перебування працівників поза межами підприємства як порушення дисципліни суперечить їхній попередній поведінці.
Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування цієї доктрини потребує підтвердження наявності офіційних розпорядчих документів. Оскільки матеріали справи не містять належним чином оформлених наказів про відрядження чи службові поїздки, а пропускний режим зафіксував відсутність осіб на робочих місцях без законних підстав, доводи про суперечливу поведінку керівництва не спростовують висновків про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_3 ..
Суд вважає хибними твердження, щодо порушення Порядку про службові відрядження, оскільки в розумінні чинного законодавства та внутрішніх положень підприємства, службовим відрядженням є поїздка працівника за розпорядженням керівника на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи.
У даному випадку поїздка працівники економічного відділу до с. Мар`янівка, що розташоване за межами міста Кривого Рогу, не може вважатися правомірною службовою поїздкою за відсутності відповідного розпорядчого документу. Оскільки матеріали справи не містять оформлених документів про відрядження, що в розумінні Інструкції про службові відрядження та внутрішніх регламентів підприємства є обов`язковою умовою для залишення робочого місця, а відсутність таких документів, не скасовує обов`язку працівника дотримуватися трудової дисципліни та перебувати на визначеному робочому місці, якщо не було іншого розпорядчого акта керівництва про виїзд до структурного підрозділу
Крім того, працівники економічного відділу не надали документи, які б підтверджували факт їх відсутності на робочому місці, відповідно до Порядку про службові відрядження в межах України і за кордон
Щодо доводів апелянта про прийняття судом першої інстанції недопустимих доказів, зокрема стосовно контрольно-пропускного режиму, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Дані системи електронного обліку доступу є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки вони об`єктивно фіксують час перебування особи на території підприємства.
Суд також відхиляє твердження про ігнорування судом першої інстанції положень акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення. Самі по собі ці документи не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_3 та підлягають оцінці в сукупності з іншими матеріалами справи. В даному випадку зміст протоколу не спростовує факт відсутності працівників на визначених робочих місцях без належного оформлення.
Твердження про виконання працівниками економічного відділу трудових функцій в іншому структурному підрозділі не підтверджено жодним належним доказом. 
Будь яких доказів, що турбаза може бути робочим місцем економічного відділу АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» Державна служба з питань праці суду не надала. 
Натомість, під час розгляду справи в суді першої інстанції захисником Новака С.Б. було надано належні докази, зокрема штатний розпис турбази, згідно якого на вказаній території передбачені лише такі робочі місця: завідувач турбази, робітники з комплексного обслуговування та сезонна посада рятувальника. Посади працівників економічного відділу в структурі штатного розпису турбази відсутні.
Крім того, апелянтами не надано жодних доказів щодо законності перебування вказаних осіб на території турбази в робочий час. За таких обставин, виконання працівниками економічного відділу своїх трудових функцій поза межами визначених робочих місць без розпорядчого акта керівництва є документально непідтвердженим. Це свідчить про відсутність умислу ОСОБА_3 на порушення законодавства про працю, оскільки його дії щодо невиплати заробітної плати за час відсутності працівників ґрунтувалися на вимогах трудової дисципліни та внутрішніх регламентів підприємства.
Апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 , складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_3 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження не доведено наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
Всупереч тверджень апелянта, наявні у матеріалах справи докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а також є здобутими у визначеною вказаною нормою порядку.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції належним чином обґрунтованою та мотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката Гавриленко Юлї Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Постанову Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2025 року, щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 41 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної вили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: