ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

07 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2352/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 360/1712/25 за позовом адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи “Електронний суд” зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) заяви про поновлення пропущеного строку в частині позовних вимог про оскарження дій відповідача щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 по 31.12.2022 та про оскарження дій відповідача щодо нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення за період служби з 19.07.2022 по 19.05.2023 (включно), грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” із викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.
Ухвалою суду від 11.09.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залишити вирішення питання про поновлення строку звернення до суду під час розгляду справи.
Ухвалою суду від 11.09.2025 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 420/27284/24.
Ухвалою суду від 02.12.2025 поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 05.12.2025 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023.
Ухвалою суду від 09.12.2025 роз`єднано позовні вимоги адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , виділено в самостійне провадження, зокрема, позовні вимоги про:
визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 31.12.2022, за виключенням вже виплаченої частини індексації; 
зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): в період з 01.03.2018 по 30.09.2020 – березень 2018 року, в період з 01.10.2020 по 31.12.2022 – жовтень 2020 року, з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та виплатити ОСОБА_1 її недоотриману частину.
Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 31.12.2022, за виключенням вже виплаченої частини індексації; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): в період з 01.03.2018 по 30.09.2020 – березень 2018 року, в період з 01.10.2020 по 31.12.2022 – жовтень 2020 року, з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та виплатити ОСОБА_1 її недоотриману частину, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 10.12.2025 зупинено провадження у справі № 360/2352/25 за позовом адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 31.12.2022, за виключенням вже виплаченої частини індексації; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): в період з 01.03.2018 по 30.09.2020 – березень 2018 року, в період з 01.10.2020 по 31.12.2022 – жовтень 2020 року, з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та виплатити її недоотриману частину, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/2353/25.
Ухвалою суду від 16.02.2026 поновлено провадження у справі. 
Ухвалою суду від 13.03.2026 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему «Електронний суд» розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , здійснений на виконання судового рішення у справі № 360/2353/25, з зазначенням усіх складових.
Ухвалою суду від 30.03.2026 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати до суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (особистий кабінет в системі «Електронний суд»), з використанням власного електронного підпису, протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання цієї ухвали довідку про нараховане та утримане грошове забезпечення ОСОБА_1 з зазначенням всіх (без виключення) складових, що мають постійний та разовий характер, за період січень –квітень 2018 року (картки особового рахунку, архівні відомості тощо).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.12.2016 наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ) від 27.12.2016 № 375 позивача зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, що підтверджується листом в/ч НОМЕР_1 за вих. № 1/1168 від 22.08.2025. 
Станом на день подання даного позову позивач продовжує службу у в/ч НОМЕР_1 , тобто є дійсним військовослужбовцем. 
Тобто позивач перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 27.12.2016 по теперішній час та отримує відповідне грошове забезпечення.
За період з грудня 2018 р. по грудень 2022 р. Позивачу була нарахована та виплачена лише частка індексації грошового забезпечення, а саме: за грудень 2018 в сумі 71,08 грн; за січень-лютий 2019 р. в сумі 71,08 грн/щомісячно, за березень-червень 2019 р. в сумі 134,47 грн/щомісячно, за липень-листопад 2019 р. в сумі 206,72 грн/щомісячно, за грудень 2019 р. в сумі 216,51 грн; за січень-червень 2020 р. в сумі 216,51 грн/щомісячно, за липень-листопад 2020 р. в сумі 226,29 грн/ щомісячно, за грудень 2020 р. в сумі 233,81 грн; за січень-березень 2021 р. в сумі 331,42 грн/щомісячно, за квітень-червень 2021 р. в сумі 415,41 грн/щомісячно, за липень-листопад 2021 р. в сумі 540,03 грн/щомісячно, за грудень 2021 р. в сумі 563,19 грн; за січень 2022 р. в сумі 563,19 грн, за лютий-квітень 2022 р. в сумі 672,35 грн/щомісячно, за травень 2022 р. в сумі 913,01 грн, за червень 2022 р. в сумі 1017,21 грн, за липень 2022 р. в сумі 1066,00 грн, за серпень-жовтень 2022 р. в сумі 1281,80 грн/щомісячно, за листопад 2022 р. в сумі 1424,80 грн та за грудень 2022 р. в сумі 1470,83 грн, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату індексації ОСОБА_1 .
Згідно з п. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тобто з 01.01.2023 нарахування та виплата індексації доходів не здійснюється.
Позивач вважає, що у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року, та постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 року № 1038, яка набрала чинності 03 листопада 2020 року та внесла зміни до постанови № 704 і почала діяти з 01 жовтня 2020 року, індексація грошового забезпечення Позивача мала проводитися із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): в період з 27.12.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 р., в період з 01.03.2018 по 30.09.2020 – березень 2018 р., в період з 01.10.2020 по 31.12.2022 – жовтень 2020 р.
Натомість листом за вих. № 1/1168 від 22.08.2025 Відповідач вказав, що при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення Позивача у період з 01.03.2018 по 31.12.2022 застосовувався базовий місяць березень 2018 р.
Крім того, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення Позивача здійснювалась Відповідачем без урахування норм абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 Позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Незастосування зазначених правил призвело до недонарахування та неповної виплати Позивачу індексації, що є протиправним, суперечить вимогам чинного законодавства, а тому порушує його законні права та інтереси.
Індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення. В цій частині судом мають бути враховані правові висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від 19 липня 2019 року в справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року в справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 у справі № 620/1892/19,від 05 лютого 2020 року в справі № 825/565/17.
Місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року в справі №825/565/17, від 23 вересня 2020 року в справі № 620/3282/18.
Листом Мінсоцполітики України від 29.12.2017 № 122/о/66-17 «Про індексацію грошового забезпечення» на звернення Департаменту фінансів Міністерства оборони України надано роз`яснення розрахунку мінімальної фіксованої індексації у сумі 4258,75 грн., а саме якщо посадові оклади військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 р., то сума індексації у грудні 2017 р. становить 4258,75 грн. (1762 х 241,7 : 100).
Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 816/1728/16 за результатом аналізу п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, також зазначив: «Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації».
Отже, є таке поняття як «фіксована сума індексації», яка залишається після підвищення посадових окладів, якщо сума підвищення грошового доходу не перевищила суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів, та виплачується до наступного підвищення посадових окладів (абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).
01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців після січня 2008 року.
03 листопада 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 року № 1038, якою внесено зміни до постанови № 704. Згідно з вказаною постановою затверджено з 01 жовтня 2020 року нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів, тобто відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців, які діяли з березня 2018 року.
Отже, березень 2018 року та жовтень 2020 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 березня 2018 року по 30 вересня 2020 року, а жовтень 2020 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 жовтня 2020 року.
Відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року та жовтень 2020 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.
Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100: 1762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4463,15 грн. Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4463,15 грн.
Відповідачем не надано докази про нарахування та виплати позивачу суми індексації-різниці. 
Тобто нарахування індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.03.2018 по 30.09.2020 повинно було проводитися із застосуванням базового місяця – березень 2018 р., в період з 01.10.2020 по 31.12.2022 – жовтень 2020 р. з урахуванням норм абзаців 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Однак в порушення вимог законодавства за період з грудня 2018 р. по грудень 2022 р. позивачу нарахована та виплачена Відповідачем лише частка індексації, тобто в меншому розмірі, ніж встановлений законодавством. Відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо невирішення питання про наявність у Позивача права на отримання індексації-різниці за періоди проходження ним служби у цій військовій частині.
12.01.2026 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.
Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2023 рік” дію Закону України „Про індексацію грошових доходів населення” на 2023 рік було зупинено. У зв`язку із зупиненням дії Закону № 1282 у 2023 році не застосовувалися правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та нарахування сум індексації грошових доходів населення, які визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами) (далі – Порядок № 1078). Відповідно, підстав для нарахування індексації за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 рік не було.
Нараховано та виплачено індексацію: - із застосуванням базового місяця – січень 2016 року за період з 27.12.2016р. по 28.02.2018р.; - із застосуванням базового місяця – березень 2018 року за період з 01.03.2018р. по 31.12.2022р., - із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024р.; - із застосуванням базового місяця – січень 2025 року за період з 01.01.2025р. по 30.06.2025р.
Фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , відповідно до довідок ФЕС Позивачу було нараховане грошове забезпечення відповідно до законодавства України. Позивач відповідно до п.14 ЗУ Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України не звертався стосовно виплат та компенсацій до свого безпосереднього начальника. Відповідних рапортів не подавав. Підсумовуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 стосовно Позивача не допущено. З огляду на викладене вважаємо, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити, врахувати рішення суду по справі №360/1712/25 від 05.01.2025.
17.03.2026 відповідачем надано на виконання вимог ухвали суду від 13.03.2026 документи.
03.04.2026 відповідачем виконано вимоги ухвали суду від 30.03.2026, надано витребувані докази.
07.04.2026 відповідачем надано додаткові пояснення, згідно із якими відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам п.8 розділу І Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: - щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; - одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, з 27.12.2016 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України НОМЕР_4 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідчення офіцера НОМЕР_5 , посвідчення серії НОМЕР_6 , витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.12.2016 № 375.
Згідно із довідкою від 06.09.2025 № 11243, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , капитан ОСОБА_1 , командир 1 ремонтної роти ремонтно – відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , дійсно в період з 01.06.2022 по 30.06.2022, 15.05.2023, з 19.05.2023 по 20.05.2023, 24.05.2023, 08.06.2023, 12.06.2023, з 16.06.2023 по 17.06.2023, 29.06.2023, з 07.07.2023 по 09.07.2023, 18.07.2023, з 22.07.2023 по 24.07.2023, 27.07.2023, 30.07.2023, з 27.08.2023 по 28.08.2023, з 18.09.2023 по 19.09.2023, з 23.09.2023 по 24.09.2023, з 26.09.2023 по 30.09.2023, з 12.10.2023 по 15.10.2023, 19.10.2023, з 21.10.2023 по 22.10.2023, 02.11.2023, 05.11.2023, 12.11.2023, 16.11.2023, з 23.11.2023 по 25.11.2023, 30.11.2023, з 02.12.2023 по 03.12.2023, 07.12.2023, 13.12.2023, 18.12.2023, 22.12.2023, з 29.12.2023 по 30.12.2023, 18.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу н.п. Вовче Гродівської селищної громади Покровський район Донецька область, н.п. Діброва Лиманська мтг. Донецької області.
Згідно із довідкою від 06.09.2025 № 11243, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , капитан ОСОБА_1 , командир 1 ремонтної роти ремонтно – відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , дійсно в період з 02.08.2024, 04.08.2024, з 06.08.2024 по 07.08.2024, 13.08.2024, 15.08.2024, 21.08.2024, 23.08.2024, 04.09.2024, 25.09.2024, 01.10.2024, 19.10.2024, 22.10.2024, 24.10.2024, з 01.11.2024 по 06.11.2024, з 01.12.2024 по 15.12.2024, з 01.01.2025 по 15.01.2025, з 01.02.2025 по 15.02.2025, з 01.03.2025 по 15.03.2025, з 01.04.2025 по 15.04.2025, з 17.05.2025 по 31.05.2025, з 21.06.2025 по 30.06.2025, 01.07.2025, 16.07.2025, з 21.07.2025 по 24.07.2025, 26.07.2025, 29.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу н.п. Діброва Лиманська мтг, Краматорський район, Донецька область, н.п Нью-Йорк Торецька мтг Бахмутський район Донецька область.
01.08.2025 за № 370-з адвокат Берзінь С.Л. направив до військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив, зокрема, надати інформацію, чи здійснювалась індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 під час військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 27.12.2016 по 31.12.2022. 
Листом від 22.08.2025 № 1/1168 військова частина НОМЕР_1 надала відповідь на адвокатський запит, зазначивши, що відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» з січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. З метою упорядкування структури заробітної плати працівників бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, а також врегулювання проблемних питань щодо нарахування сум індексації та забезпечення єдиного підходу до проведення індексації у разі підвищення грошових доходів громадян, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.205 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно – правових актів» (далі – постанова № 1013)… Таким чином, у період з січня 2016 року до березня 2018 року, в якому відбулося підвищення посадових окладів відповідно до постанови № 704, індексація грошового забезпечення мала проводитись відповідно до індексу споживчих цін для проведення індексації, обчисленого наростаючим підсумком, починаючи з січня 2016 року, у межах фінансових ресурсів, передбачених на ці цілі (роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 03.10.2022 № 3148/290-22/51)…В межах асигнувань, що виділялися на утримання Збройних Сил України, вищим розпорядником бюджетних коштів затверджений кошторис військової частини НОМЕР_1 на грошове забезпечення військовослужбовців, протягом 2015 – 2018 років за фондом грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 видатки на виплату індексації грошового забезпечення не були передбачені. Індексація грошового забезпечення, із застосуванням базового місяця – березень 2018 року, за період з 01.03.2018 по т.ч. капітану ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась щомісячно разом з грошовим забезпеченням.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2025 № 4776 про нарахування та виплату індексації ОСОБА_1 за період з 27.12.2016 по 30.06.2025р.р. нараховано та виплачено індексацію: - із застосуванням базового місяця — січень 2016 року за період з 27.12.2016р. по 28.02.2018р.; - із застосуванням базового місяця – березень 2018 року за період з 01.03.2018 р. по 31.12.2022р.; - із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024р.; -із застосуванням базового місяця – січень 2025 року за період з 01.01.2025р. по 30.06.2025р. Протягом 2016 – листопада 2018 року індексація не нараховувалась і не виплачувалась, у грудні 2018 року – лютому 2019 року нараховано індексацію в розмірі по 71,08 грн, у березні – червні 2019 року – по 134,47 грн, у липні – листопаді 2019 року – по 206,72 грн, у грудні 2019 року – червні 2020 року – по 216,51 грн, у липні – листопаді 2020 року – по 226,29 грн, у грудні 2020 року – 233,81 грн, у січні – березні 2021 року – по 331,42 грн, у квітні – червні 2021 року - по 415,41 грн, у липні – листопаді 2021 року – по 540,03 грн, у грудні 2021 року – січні 2022 року – по 563,19 грн, у лютому – квітні 2022 року – по 672,35 грн, у травні 2022 року – 913,21 грн, у червні 2022 року -1017,21 грн, у липні 2022 року – 1066,00 грн, у серпні – жовтні 2022 року – по 1281,80 грн, у листопаді 2022 року - 1424,80 грн, у грудні 2022 року – 1470,83 грн, у 2023, січні – липні 2024 року – 0,00 грн, у серпні – листопаді 2024 року – по 130,20 грн, у грудні 2024 року - 254,35 грн, у січні – червні 2025 року – 0,00 грн.
Відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 01/2018 – 12/2018 грошове забезпечення позивача у лютому – березні 2018 року склало:
- лютий 2018 року (виплачено у березні 2018 року) – 9499,49 грн, а саме: посадовий оклад – 830,00 грн, оклад за військовим званням – 115,00 грн, надбавка за вислугу років – 47,25 грн, премія – 4448,80 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань – 496,13 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода – 3562,31 грн;
- березень 2018 року (виплачено у квітні 2018 року) – 12290,50 грн, а саме: посадовий оклад – 3444,00 грн, оклад за військовим званням - 1200,00 грн, надбавка за вислугу років – 1160 грн, надбавка за особливості проходження служби – 580,00 грн, премія – 3587,92 грн; 2-га лінія ООС – 2322,58 грн.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/2353/25 від 13.01.2026 позов адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2021, 2022 роки, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01 січня 2021 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року відповідно;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, надбавок, доплат, премії, виплачених за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2021, 2022 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01 січня 2021 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 апеляційну скаргу відповідача повернуто заявнику.
Таким чином, рішення суду у справі № 360/2353/25 набрало законної сили 05.02.2026.
На виконання судового рішення у справі № 360/2353/25 відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача з 29.01.2021 по 19.05.2023.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі – Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до статті 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” (далі – Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частиною другою статті 19 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
За визначенням статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII “Про індексацію грошових доходів населення” (далі – Закон № 1282-XII):
індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; 
індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; 
поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-XII визначено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII:
індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша);
обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (частина друга);
для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті (частина третя);
підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Частиною другою статті 6 Закону № 1282-XII визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 8 Закону № 1282-XII перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.
За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (абзац перший). 
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії (абзац другий).
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац п`ятий).
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац шостий).
У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу (абзац сьомий).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий).
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій).
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий).
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Пунктом 14 Порядку № 1078 визначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.
З вищевикладеного слідує, що індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників.
Застосування положень статті 5 Закону № 1282-XII, як на підставу ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, є протиправним.
Означене не відповідає нормам Закону № 1282-XII та пункту 11 Порядку № 1078, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.
Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При розгляді справи “Кечко проти України” (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 “Бурдов проти Росії”).
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17.
Щодо позовних вимог в частині періоду з 01.03.2018 по 31.12.2022, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка діяла з 15 березня 2018 року до 02 квітня 2021 року):
у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Тобто, він є базовим для обчислення індексу споживчих цін (абзац перший);
обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий);
сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);
якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий);
у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий);
до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка діє з 02 квітня 2021 року):
у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший);
обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення(абзац другий);
сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);
якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий);
у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий);
до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий);
якщо підвищення грошового доходу відбулося не з 1 числа місяця, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу з урахуванням положень цього Порядку (абзац сьомий).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, яка набрала чинності 01 березня 2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
З огляду на зазначене, суд вважає, що березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача та, відповідно, і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
Згідно інформації Держстату України, розміщеної на їх офіційному вебсайті, про індекс споживчих цін:
- індекс споживчих цін у березні 2018 року склав 101,1;
- індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8;
- індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0;
- індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0;
- індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3;
- індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0;
- індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9;
- індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7.
Відповідно до положень Порядку № 1078 розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.
Оскільки березень 2018 року є базовим місяцем (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).
Отже, індекс споживчих цін не перевищував 103 % до листопада 2018 року.
У листопаді 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7 %.
З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7 %, то у наступному місяці і підлягає індексація грошового забезпечення військовослужбовців.
Суд зауважує, що спір між сторонами щодо нарахування та виплати поточної індексації з березня 2018 року відсутній.
Однак слід звернути увагу на положення абзаців четвертого-п`ятого пункту 5 Порядку № 1078, згідно з якими, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Так, у березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до Постанови № 704.
Відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 01/2018 – 12/2018 грошове забезпечення позивача у лютому – березні 2018 року склало:
- лютий 2018 року (виплачено у березні 2018 року) – 9499,49 грн, а саме: посадовий оклад – 830,00 грн, оклад за військовим званням – 115,00 грн, надбавка за вислугу років – 47,25 грн, премія – 4448,80 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань – 496,13 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода – 3562,31 грн;
- березень 2018 року (виплачено у квітні 2018 року) – 12290,50 грн, а саме: посадовий оклад – 3444,00 грн, оклад за військовим званням - 1200,00 грн, надбавка за вислугу років – 1160 грн, надбавка за особливості проходження служби – 580,00 грн, премія – 3587,92 грн; 2-га лінія ООС – 2322,58 грн.
Згідно з пунктом 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2016 р.за № 1470/29600, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
З 01.03.2018 щомісячна додаткова грошова винагорода позивачу не нараховувалась, у зв`язку із втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Таким чином, нарахована до виплати позивачу у березні 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 2848,14 грн входить до складу грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року. 
Разом з тим, винагорода військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду до обрахунку грошового забезпечення позивача, що підлягає індексації, судом не включається, оскільки така винагорода не має постійного характеру та її виплата залежить від виконання військовослужбовцем певних завдань.
Отже, судом встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, складав:
- лютий 2018 року (виплачено у березні 2018 року) – 9499,49 грн, а саме: посадовий оклад – 830,00 грн, оклад за військовим званням – 115,00 грн, надбавка за вислугу років – 47,25 грн, премія – 4448,80 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань – 496,13 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода – 3562,31 грн;
- березень 2018 року (виплачено у квітні 2018 року) – 9967,92 грн, а саме: посадовий оклад – 3444,00 грн, оклад за військовим званням - 1200,00 грн, надбавка за вислугу років – 1160 грн, надбавка за особливості проходження служби – 580,00 грн, премія – 3587,92 грн.
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 468,43 грн (9967,92 грн (грошове забезпечення за березень 2018 року) – 9499,49 грн (грошове забезпечення за лютий 2018 року)).
При цьому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складає 4463,15 грн (1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року) * 253,30 (величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, здійснена за наростаючим принципом з лютого 2008 року) / 100 %).
Сума індексації-різниці в березні 2018 року складає 3994,72 грн (4463,15 грн (сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року) – 468,43 грн (розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року)).
Відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Тобто, відповідач був зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення (різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 816/1728/16.
Зважаючи, що відповідачем, починаючи з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року виплата суми індексації-різниці позивачу не здійснювалась, суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача з 01 березня 2018 року здійснені відповідачем без врахування абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.
Сума індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року, яку відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу становить 87883,84 грн (3994,72 * 22 місяці (березень 2018 року – грудень 2019 року).
Щодо періоду з 01.01.2020 по 31.12.2022 суд зазначає таке.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/2353/25 від 13.01.2026 позов адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2021, 2022 роки, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01 січня 2021 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року відповідно;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, надбавок, доплат, премії, виплачених за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2021, 2022 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01 січня 2021 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 апеляційну скаргу відповідача повернуто заявнику.
Таким чином, рішення суду у справі № 360/2353/25 набрало законної сили 05.02.2026.
На виконання судового рішення у справі № 360/2353/25 відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача з 29.01.2021 по 19.05.2023.
Суд зауважує, що в межах справи, що розглядається, суд не здійснює перевірку правильності виконання судового рішення у справі № 360/2353/25.
Таким чином, у січні 2020 року відбулося підвищення посадового окладу позивача у зв`язку з виконанням судового рішення у справі № 360/2353/25.
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2025 № 4830 у грудні 2019 року грошове забезпечення позивача склало 14413,90 грн, а саме: посадовий оклад – 4370,00 грн, оклад за військовим званням – 1270,00 грн, надбавка за вислугу років – 1692,00 грн, НОПС – 4765,80 грн, премія – 2316,10 грн, а з урахуванням індексації – різниці в розмірі 3994,72 грн, право на яку у грудні 2019 року визначено цим судовим рішенням, розмір грошового забезпечення позивача у грудні 2019 року склав 18408,62 грн (14413,90 грн + 3994,72 грн).
З зазначеної довідки та довідки – розрахунку № 1 від 15.03.2026 № 1573/ФЕС слідує, що у січні 2020 року внаслідок перерахунку на виконання судового рішення у справі № 360/2353/25 місячне грошове забезпечення підвищилося, а саме: посадовий оклад - 5210,00 грн, оклад за військовим званням – 1510,00 грн, надбавка за вислугу років – 2016,00 грн, НОПС – 5678,40 грн, премія – 2761,30 грн, індексація – 216,51 грн, всього – 17392,21 грн (за січень з 29.01.2020 по 31.01.2020 здійснено перерахунок грошового забезпечення за три дні).
Суд зауважує, що, незважаючи на перерахунок розміру грошового забезпечення позивача у січні 2020 року лише за три дні з 29.01.2020 по 31.01.2020, саме січень 2020 року є місяцем, коли відбулося підвищення посадового окладу позивача, і складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру, стали мати розмір, зазначений вище. 
Отже, судом встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, складав:
у грудні 2019 року: посадовий оклад – 4370,00 грн, оклад за військовим званням – 1270,00 грн, надбавка за вислугу років – 1692,00 грн, НОПС – 4765,80 грн, премія – 2316,10 грн, індексація – різниця – 3994,72 грн, всього – 18408,62 грн;
у січні 2020 року: посадовий оклад - 5210,00 грн, оклад за військовим званням – 1510,00 грн, надбавка за вислугу років – 2016,00 грн, НОПС – 5678,40 грн, премія – 2761,30 грн, індексація – 216,51 грн, всього – 17392,21 грн.
Таким чином, підвищення доходу позивача в січні 2020 року не відбулося.
При цьому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в січні 2020 року складає 216,51 грн (2102,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, актуальний для січня 2020 року) * 10,30 (величина приросту індексу споживчих цін у січні 2020 року, здійснена за наростаючим принципом з квітня 2018 року) / 100 %).
З наведеного слідує, що у січні 2020 року розмір грошового забезпечення позивача не змінився, підвищення не відбулося у порівнянні з розміром грошового забезпечення грудня 2019 року, тому індексація-різниця станом на січень 2020 року становить 216,51 грн.
З огляду на наведене за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 позивачу має бути нарахована і виплачена індексація – різниця у розмірі 2598,12 грн (216,51 грн * 12 місяців).
У січні 2021 року відбулося підвищення посадового окладу позивача у зв`язку з виконанням судового рішення у справі № 360/2353/25.
З довідок військової частини НОМЕР_1 від15.03.2026 № 1573/ФЕС та від 15.03.2026 № 1574/ФЕС, та з урахуванням індексації-різниці в розмірі 216,51 грн за грудень 2020 року, право позивача на яку визначено цим судовим рішенням, встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, складав:
- у грудні 2020 року: посадовий оклад - 5210,00 грн, оклад за військовим званням – 1510,00 грн, надбавка за вислугу років – 2016,00 грн, НОПС – 5678,40 грн, премія – 2761,30 грн, індексація – 233,81 грн, індексація – різниця – 216,51 грн, всього – 17626,02 грн;
- у січні 2021 року: посадовий оклад - 5630,00 грн, оклад за військовим званням – 1630,00 грн, надбавка за вислугу років – 2541,00 грн, НОПС – 6370,65 грн, премія – 2983,90 грн, індексація – 331,42 грн, всього – 19486,97 грн.
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в січні 2020 року склав 1860,95 грн (19486,97 грн (грошове забезпечення за січень 2021 року) – 17626,02 грн (грошове забезпечення за грудень 2020 року)).
При цьому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в січні 2021 року складає 86,26 грн (2270,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, актуальний для січня 2021 року) * 3,80 (величина приросту індексу споживчих цін у січні 2021 року, здійснена за наростаючим принципом з лютого 2020 року) / 100 %).
З наведеного слідує, що у місяці підвищення посадового окладу позивача відповідно до судового рішення у справі № 360/2353/25, тобто у січні 2021 року розмір його грошового забезпечення збільшився у порівняні з розміром грошового забезпечення грудня 2020 року на 1860,95 грн, що перевищує суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці (86,26 грн), у зв`язку з чим, підстави для індексації грошового забезпечення позивача, з урахуванням абзаців 3, 4 п. 5 Порядку № 1078, з січня 2021 року відсутні.
У січні 2022 року відбулося підвищення посадового окладу позивача у зв`язку з виконанням судового рішення у справі № 360/2353/25.
З довідок військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2026 № 1574/ФЕС та № 1575/ФЕС встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, складав:
- у грудні 2021 року: посадовий оклад - 5630,00 грн, оклад за військовим званням – 1630,00 грн, надбавка за вислугу років –2541,00 грн, НОПС – 6370,65 грн, премія – 2983,90 грн, індексація – 563,19 та 173,67 грн, всього – 19892,41 грн;
- у січні 2022 року: посадовий оклад - 6150,00 грн, оклад за військовим званням – 1790,00 грн, надбавка за вислугу років – 2779,00 грн, НОПС – 6967,35 грн, премія – 2607,60 грн, індексація – 563,19 грн, всього – 20857,14 грн.
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в січні 2020 року склав 964,73 грн (20857,14 грн (грошове забезпечення за січень 2022 року) – 19892,41 грн (грошове забезпечення за грудень 2021 року)).
При цьому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в січні 2022 року складає 173,67 грн (2481,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, актуальний для січня 2022 року) * 7,00 (величина приросту індексу споживчих цін у січні 2022 року, здійснена за наростаючим принципом з лютого 2021 року) / 100 %).
З наведеного слідує, що у місяці підвищення посадового окладу позивача відповідно до судового рішення у справі № 360/2353/25, тобто у січні 2022 року розмір його грошового забезпечення збільшився у порівняні з розміром грошового забезпечення грудня 2021 року на 964.73 грн, що перевищує суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці (173,67 грн), у зв`язку з чим, підстави для індексації грошового забезпечення позивача, з урахуванням абзаців 3, 4 п. 5 Порядку № 1078, з січня 2022 року відсутні.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу “належного урядування”. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах “Беєлер проти Італії” [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, “Онер`їлдіз проти Туреччини” [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, “Megadat.com S.r.l. проти Молдови” (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і “Москаль проти Польщі” (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах “Лелас проти Хорватії” (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і “Тошкуце та інші проти Румунії” (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії”. З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Салах Шейх проти Нідерландів”, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Рішенням Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003р визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року включно – «березень 2018 року», за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – «квітень 2018 року», з урахуванням абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 87883,84 грн (вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 84 коп.), з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 2598,12 грн (дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень 12 коп.), а всього 90 481,96 грн (дев`яносто тисяч чотириста вісімдесят одна гривня 96 коп.).
Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про часткову протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ “Про судовий збір” від сплати судового збору звільнений.
Щодо розподілу витрат на правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу, сформовані на день ухвалення рішення у справі, на користь позивача, в обґрунтування чого зазначено, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, здійснених Позивачем, вони складаються з (копія акта наданих послуг додається, оригінали у сторін договору):- 8000,00 гривень за складання та подання до суду даного адміністративного позову (копія квитанції додається, оригінал у мене);- 2000,00 гривень за можливе складання відповіді на відзив.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази всіх фактичних витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані Позивачем (представником) до закінчення судових дебатів у справі або на останньому судовому засіданні у разі спрощеного провадження.
За результатами попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, встановлено, що їх розмір складає 10000,00 гривень .
Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу наведених правових норм слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Відтак, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвокатом Берзінем С.Л. надано договір від 31.07.2025 про надання професійної правничої допомоги, ордер АН 1771872, акт від 31.07.2025 наданих послуг відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги від 31.07.2025, квитанцію від 31.07.2025 до прибуткового касового ордеру б/н від 31.07.2025
Згідно із умовами договору від 31.07.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Берзінем С.Л., ціна правової допомоги складається безпосередньо з плати за надані послуги професійної правничої допомоги адвоката (винагороди, гонорару), фактичних витрат, пов`язаних з їх наданням (судовий збір, поштові витрати, проїзд транспортом, проживання у готелі, канцелярські витрати, тощо), а також з гонорару успіху за досягнутий результат, визначений п.п.4.4-4.5 Договору (п.4.1); розмір плати за кожну окрему послугу професійної правничої допомоги (комплексу або пакета таких послуг) адвоката визначається за домовленістю сторін, але не менше ніж встановлено мінімальними тарифами на певний рік, затвердженими наказом адвоката (п.4.2); сплата за надані послуги професійної правничої допомоги адвоката та фактичні витрати, здійснені адвокатом для виконання таких послуг, здійснюється по факту надання відповідної послуги (комплексу або пакета послуг): до її надання (аванс) або негайно після надання (протягом 24 годин (одна доба). Клієнт сплачує адвокату гонорар успіху протягом 10 (десяти) днів від дня настання кожної окремої обставини, передбаченої п.п.4.4-4.5 цього договору (п.4.3), розмір гонорару успіху у випадку досягнення адвокатом результату у вигляді судового рішення, яким стягнуто з військової частини, в якій проходив службу клієнт, або її зобов`язано нарахувати та виплатити клієнту недоотриману частину його грошового забезпечення (в т.ч. здійснити перерахунок), встановлюється у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми стягнення/зобов`язання, але не менше як 8000,00 грн (п.4.4); виплата гонорару успіху залежить від досягнення адвокатом того результату, який визначений як бажаний клієнтом у цьому договорі або в окремій угоді до договору. Гонорар успіху має бути сплачений протягом 10 (десяти) днів з дня настання обставин, вказаної у п.п.4.4 Договору (п.4.5).
Згідно із актом наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правової допомоги від 31.07.2025, підписаним позивачем та адвокатом, адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: складання та подання адміністративного позову про визнання протиправними дій та бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити певні дії в інтересах ОСОБА_1 до окружного адміністративного суду, супровід справи – 8 годин – 1000 грн/год., загальна сума 8000,00 грн.
ОСОБА_1 сплачено адвокату 8000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 31.07.2025.
Таким чином, виходячи з наданих адвокатом документів, загальна вартість наданої правничої допомоги за договором становить 8000,00 грн.
Відповідь на відзив адвокатом не подавалася. 
Відповідачем не подано заперечень щодо неспівмірності цих витрат. 
При цьому суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому заявлено три окремі позовні вимоги, які ухвалою суду від 09.12.2025 роз`єднані, з виділенням у три самостійних провадження (справи № 360/1712/25, № 360/2352/25, № 360/2353/25).
З огляду на наведене, витрати на правничу допомоги у межах спору, що розглядається у цьому провадженні, є документально підтвердженими та складають третину з заявлених адвокатом – 2666,67 грн (8000/3 вимоги, що розглядаються в окремих провадженнях).
Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн належать до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Берзіня Сергія Людвиговича в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року включно – «березень 2018 року», за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – «квітень 2018 року», з урахуванням абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 87883,84 грн (вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 84 коп.), з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 2598,12 грн (дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень 12 коп.), а всього 90 481,96 грн (дев`яносто тисяч чотириста вісімдесят одна гривня 96 коп.).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	А.Г. Секірська