ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Львів	Справа № 603/685/25 пров. № А/857/7779/26 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Кухтея Р.В., Матковської З. М.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, 
у справі з розгляду апеляційної скарги Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, 
на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2026 року (суддя – Пасічник А.З., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Монастириська, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №603/685/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, 
про скасування постанови,

встановив:

У грудні 2025 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі – відповідач-1), Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області (далі – відповідач-2), в якому просив визнати незаконною та скасувати 
постанову № 01-05/06 від 13 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Здійснити розподіл судових витрат. 
Кожен з відповідачів позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подали свій відзив на позов, у яких просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.01.2026 адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №01-05/06 від 13 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 107 КУпАП і накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн, а справу про адміністративне правопорушення – закрито. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області судовий збір у розмірі 605, 60 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 та оскаржив його в апеляційному порядку. За результатами апеляційного розгляду апелянт просив скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове судове рішення. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача-2, просив відмовити у її задоволенні. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області – залишено без задоволення. Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2026 року в адміністративній справі №603/685/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про скасування постанови – залишено без змін. 
На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 16.03.2026 про ухвалення додаткового судового рішення з вирішення питання про стягнення з відповідача-2 судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з апеляційним розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10780,00 грн.. 
Відповідач подав апеляційному суду заперечення на заяву щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи, що заявлений розмір витрат є неспівмірним, необґрунтованим та таким, що підлягає зменшенню. Просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Визначити розмір витрат, що підлягають стягненню, у розумних та співмірних межах, з урахуванням складності справи та фактичного обсягу наданих правничих послуг. 
У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та підстави поданої заяви щодо відшкодування витрат на правову допомогу та додані матеріали, зазначає наступне. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що звертаючись до суду першої інстанції, позивач просив здійснити розподіл судових витрат. У тексті відзиву на апеляційну скаргу представником позивача вказано орієнтовну суму судових витрат і зазначено, що фактичний розмір судових витрат буде повідомлено суду не пізніше ніж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (у порядку, передбаченому ч.7 ст.139 КАС України). 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2026 року не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи в суді апеляційної інстанції слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення (постанови). 
Вирішуючи по суті заяву ОСОБА_1 про відшкодування відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10780,00 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказана заява є частково обґрунтованою, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України). 
Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності. 
Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V). 
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). 
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору. 
У розглядуваній справі колегія суддів враховує, що до заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з вирішення питання про стягнення з відповідача-2 судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з апеляційним розглядом справи, а саме, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10780,00 грн., стороною позивача додано копії Договору про надання правничої допомоги №23/06 від 23.06.2023, Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги №23/06 від 23.06.2023, Акту про надання правничої допомоги від 16 березня 2026 р.. 
Під час розгляду апеляційним судом справи №603/685/25 правничу допомогу ОСОБА_1 надавало Адвокатське об`єднання «Молень, Багранюк та партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги №23/06 від 23.06.2023. 
Відповідно до Акту про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №23/06 від 23.06.202, розмір витрат Нетреб`яка І.І. на правничу допомогу адвоката, пов`язаних із розглядом апеляційним судом справи №603/685/25, складає суму 10780 грн., де, вартість 1 години – 864 грн., послуги: зустріч та усна консультація – 1 год.; ознайомлення та вивчення документів наданих клієнтом – 1 год.; складення відзиву на апеляційну скаргу – 1 документ вартістю 5188 грн.; гонорар успіху адвоката – 3000 грн. Всього 10780 грн.. 
Надаючи оцінку наданим доказам щодо понесених позивачем витрат на надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10780,00 грн., колегія суддів зауважує, що такий розмір не є у вказаному обсязі співмірним та обґрунтованим зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). 
Так, суд апеляційної інстанції враховує, що дана справа не є справою складною і не потребує значних витрат зусиль та часу для формування правової позиції з огляду на досить обмежену законодавчу базу щодо правовідносин, які склалися, а тому у представника позивача не виникало складності підготувати відзив на апеляційну скаргу. До того ж, відзив на апеляційну скаргу фактично дублює основні доводи позовної заяви. Предметом спору було оскарження постанови про адміністративне правопорушення, справа не містила складних фактичних обставин чи правових питань, обсяг доказів був обмеженим, адвокатом не була забезпечена ані фізична, ані в режимі відеоконференції присутність при розгляді справи в апеляційній інстанції, розгляд справи не потребував значної кількості судових засідань або виконання складних процесуальних дій. 
Згідно Акту про надання правничої допомоги розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката, пов`язаних із розглядом апеляційним судом цієї справи складає 10780 грн.. 
Однак, взявши до уваги принцип співмірності, заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, колегія суддів вважає, що обсяг наданої стороні позивача професійної правничої допомоги у вказаній справі в суді апеляційної інстанції складає не більше 1728,00 грн., із затраченим часом не більше 2 год. (864 грн. за 1 годину), що є співмірним і обґрунтованим у вказаній справі. 
З врахуванням встановленого та наведених правових норм колегія суддів формує висновок про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню фактична вартість витрат адвоката в суді апеляційної інстанції у сумі 1728,00 грн.. 
Керуючись ст.ст. 134, 139, 243, 252, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення з вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – задоволити частково. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області (код ЄДРПОУ 40310895) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1728 (одну тисячу сімсот двадцять вісім) гривень 00 копійок. 
У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – відмовити. 
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст додаткової постанови суду складено 22.04.2026 року