Справа № 357/11641/25
Провадження № 2-а/357/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення –

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
У липні 2025 року Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.
09.07.2025 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Бойком Валентином Андрійовичем було винесено постанову серії ЕНА №5182515 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 на підставі ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.
У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5182515 від 09.07.2025 року вказано, що 09.07.2025 року 16:27:50 у місті Біла Церква, бульвар Олександрійський 54Д водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1. ПДР – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, на підставі ч.4 ст. 126 КУпАП відносно Позивача було складено оскаржувану постанову та накладено штраф у розмірі 20400,00 гривень. 
Указану постанову Позивач вважає незаконною, стверджує, що він не порушував Правила дорожнього руху України оскільки транспортним засобом він не керував. Посилаючись на приписи ст.ст. 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 17, 19, 162, 171-2 КАС України, Позивач просив суд вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Рух справи. Позиції сторін.
30.07.2025 року ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі було постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 15-16).
06.08.2025 року до канцелярії суду представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Зазначив, що нарядом патрульної поліції під час несення служби було зупинено транспортний засіб марки «HYUNDAY SONATA», з номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого після зупинки почав різко пересідати на пасажирське сидіння авто, а місце водія зайняла особа жіночої статі, що перебувала в цьому ж транспортному засобі, яка в подальшому як стало відомо є ОСОБА_2 та є поліцейською взводу №1, роти №l, батальйону №1 полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції. Встановивши особу водія, яким виявився Позивач, також було встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2025 року, справа №357/6135/24 строком на 1 рік. Разом з відзивом до канцелярії суду було подано копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2025 року по справі №357/6135/25, відповідно до якої Позивача було позбавлено права керування транспортним засобом на строк один рік (а.с.38-41).
06.08.2025 року до канцелярії суду представником Відповідача було подано клопотання, у якому останній просив суд викликати у судове засідання та допитати у якості свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 48-49).
09.09.2025 року та 15.10.2025 року судові засідання було відкладено у зв`язку з неявкою у них Позивача та за клопотанням представника Позивача (а.с. 19, 24).

27.11.2025 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона є цивільною дружиною Позивача, вони проживають разом як сім`я без реєстрації шлюбу. Окрім того вона сама є поліцейською Полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківського району УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції. 09.07.2025 року близько 16 години вони з Позивачем рухались із Заріччя через місто в напрямку села Трушки на автомобілі HYUNDAY SONATA, яка належить дружині батька Позивача. Свідок була за кермом автомобіля. Поруч з нею на передньому пасажирському сидінні була її мати. За свідком на задньому сидінні перебував Позивач, а позаду матері свідка – їхній з Позивачем спільний друг. Під час руху на зупинці по вулиці Фастівська вони висадили маму свідка. Під час зупинки біля магазину «Фора» біля Критого ринку до них підійшов працівник поліції та почав стукати у вікно. Свідок не бачила до цього службового автомобіля патрульної поліції, і зупинилася з метою піти в магазин. Працівники поліції спілкувалися з Позивачем і свідок не бачила процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, як і не бачила і не знала про складання постанови про адміністративне правопорушення. Свідок не пересідала замість Позивача на водійське місце.

22.01.2026 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що він є поліцейським Полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківського району УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції. Свідок у складі екіпажу патрульної поліції рухався в службовому транспорті навпроти готелю «Кларк». Там він побачив автомобіль HYUNDAY SONATA, за кермом якого був Позивач. Він знав, що останній був позбавлений права керування транспортним засобом оскільки, за збігом обставин, саме свідок здійснював оформлення адміністративних матеріалів, у результаті розгляду яких судом було здійснено таке позбавлення. При цьому будь-яких інших особистих стосунків свідок із Позивачем ніколи не мав, жодного упередженого ставлення до нього у нього не було. Тому свідок та його напарник, який перебував за кермом службового автомобіля, поїхали за автомобілем Позивача, одночасно ввімкнувши червоний проблисковий та звуковий сигнали службового автомобіля. Під час слідування за автомобілем Позивача свідок перевірив по базі АРМОР та на сайті «Судова влада» факт позбавлення Позивача права керування транспортним засобом. Це зайняло приблизно 2 хвилини. Увесь час руху за автомобілем під керуванням Позивача і до моменту його зупинки транспортний засіб перебував у полі зору свідка та його напарника, висадки пасажирів він не здійснював. Коли автомобіль зупинився і свідок підходив до нього, через лобове скло було видно, як дівчина у білому взутті з переднього пасажирського місця пересіла на місце водія, а Позивач пересів на заднє пасажирське сидіння. У розмові з працівниками поліції Позивач стверджував, що не був за кермом та відмовився їхати на медичне обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, хоча такі ознаки у нього були. 

22.01.2026 року у судовому засіданні було досліджено докази у справі, у тому числі наявні відео та фото докази.
22.01.2026 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 72).
02.02.2026 року до канцелярії суду представником Позивача було подано письмові пояснення, у яких останній зазначив, що покази свідка ОСОБА_3 щодо руху службового автомобіля та автомобіля, у якому перебував Позивач, не відповідають наявним у матеріалах справи відеодоказам. А сам свідок має упереджене ставлення до Позивача. До письмових пояснень представником Позивача було додано схему руху службового автомобіля поліцейських та автомобіля, у якому перебував Позивач. Також до письмових пояснень додано копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/11108/25 від 27.01.2026 року (а.с. 73-75, 76, 77-82).
16.02.2026 року до канцелярії суду представником Відповідача було подано додаткові пояснення, у яких останній зазначив, що з відео з нагрудної камери свідка ОСОБА_3 вбачається, що службовий транспортний засіб проїхав перший пішохідний перехід по бульвару Олександрійський (16 год. 26 хв. запису) і здійснив зупинку на наступному пішохідному переході (16 год. 26 хв.) де і було підтверджено, що за кермом транспортного засобу «HYUNDAY SONATA», з номерним знаком НОМЕР_2 знаходиться Позивач. У цей час транспортний засіб «HYUNDAY SONATA», як повідомляв свідок під час судового засідання, здійснює рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, праворуч від службового транспортного засобу. Побачивши в полі зору службовий транспортний засіб, Позивач стрімко почав рух вперед по смузі для маршрутних транспортних засобів, після чого поліцейським прийнято рішення наздоганяти та зупинити транспортний засіб «HYUNDAY SONATA», що підтверджується в відео з нагрудного портативного реєстратора доданого до матеріалів справи. Сторона Позивача в поясненнях звертає увагу суду, що при русі транспортного засобу HYUNDAY SONATA та перетину ним пішохідного переходу, поруч з ним не знаходилося жодного службового транспортного засобу, однак не бере до уваги, що транспортний засіб Позивача та службовий транспортний засіб здійснили зупинку на переході №1, що зазначений в схемі, доданій Позивачем, про що й наголошував свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні. Окрім цього сторона Позивача вказує на некоректне ставлення до Позивача з боку поліцейського Бойка та умисел знайти авто яким керує Позивач, однак не бере до уваги, що саме цим нарядом поліції раніше складалися адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП на особу Позивача, який керував цим самим транспортним засобом, що і на момент зупинки. Також позивач надає до суду постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2026, в якій Позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, однак зміст справи 357/11641/25 про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не про керування транспортним засобом будучи особою яка позбавлена такого права та самі справи містять різну доказову базу де суд окремо здійснюватиме оцінку доказів, їх належність та допустимість (а.с.85-86).

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Як убачається з наданої суду Позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5182515 від 09.07.2025 року, 09.07.2025 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Бойком Валентином Андрійовичем було винесено постанову серії ЕНА №5182515 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 на підставі ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень. У наведеній постанові зазначено, що 09.07.2025 року 16:27:50 у місті Біла Церква, бульвар Олександрійський 54Д водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1. ПДР – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, на підставі ч.4 ст. 126 КУпАП відносно Позивача було складено оскаржувану постанову та накладено штраф у розмірі 20400,00 гривень (а.с. 6). 
Утім, Позивач своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнає, зазначає, що він не керував транспортним засобом та просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі - закрити.
14.01.2025 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/6135/24 Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Рішення суду набрало законної сили 27.01.2025 року (а.с. 53, 88-92).
Представником Позивача подано до суду копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/11108/25 від 27.01.2026 року, якою провадження по справі відносно Позивача було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. У постанові, поряд з іншим, зазначено, що матеріалами справи не доведено факт керування Позивачем транспортним засобом. У наданій до суду копії постанови суду зазначено, що вона не набрала законної сили (а.с. 77-82).

Нормами матеріального та процесуального права України.
У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України та порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в суді у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.
Системний аналіз приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, дозволяє зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Відповідно до ст.ст.72-74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.
При цьому, ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Разом з цим, вимоги ст. 77 КАС України не виключають обов`язок позивача доводити ті обставини на які він посилається у своєму позові.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 року справі 520/2261/19.
За приписами ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Висновки суду.
З огляду на викладене, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Із наявних у справі доказів, а саме відео з камери зовнішнього відеоспостереження (а.с. 46), яка знаходиться за адресою: місто Біла Церква, перехрестя вулиць бульвар Олександрійський та вулиця Олеся Гончара, яке зроблене 09.07.2025 року о 16 год. 26 хв., стоп кадри з якої наявні у матеріалах справи (а.с. 56-58), за будовою тіла та елементами одягу осіб, які знаходяться на місці водія та передньому пасажирському сидінні, поза розумними сумнівами вбачається, що керування транспортним засобом здійснював саме Позивач.
Суд відхиляє покази свідка ОСОБА_2 , оскільки вона є близькою особою по відношенню до Позивача, а саме: свідок проживає разом з Позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Дані обставини повідомлені самим свідком під час її допиту у судовому засіданні та підтверджені Позивачем. 
Обставин, які би свідчили про упередженість та особисту заінтересованість працівників патрульної поліції стороною Позивача не наведено та судом не встановлено. А тому, свідчення працівника поліції приймаються судом до уваги, оскільки вони не є основним і єдиним доказом вчинення Позивачем правопорушення, а підтверджені й іншими належними та допустимими доказами. Судова практика з цього питання є усталеною та ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду.
Відтак суд відхиляє твердження Позивача про протиправність оспорюваної ним постанови через їхню безпідставність та необґрунтованість.
Представником Позивача подано до суду копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/11108/25 від 27.01.2026 року, якою провадження по справі відносно Позивача було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. У постанові, поряд з іншим, зазначено, що матеріалами справи не доведено факт керування Позивачем транспортним засобом. У наданій до суду копії постанови суду зазначено, що вона не набрала законної сили (а.с. 77-82).
Утім, у межах розгляду даної справи суд позбавлений можливості та повноважень надати оцінку доказам, які було подано сторонами у межах розгляду справи №357/11108/25.
Разом з цим, наявними в справі доказами, а саме - відеозаписом розгляду справи про адміністративне правопорушення, підтверджується, що поліцейським під час винесення оскаржуваної постанови, було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також суд звертає увагу на особу Позивача, який незважаючи на свій молодий вік – 22 роки на момент виникнення спірних правовідносин та незначний досвід водія, вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, зокрема: 
06.06.2024 року – за ч.2 ст.126 КУпАП України (керування ТЗ особою, яка не має права керувати таким т/з) (а.с. 54);
17.09.2024 року – за ст. 185 КУпАП України (злісна непокора законним розпорядженням або вимозі працівника поліції) (а.с. 55);
14.01.2025 року – за ч.1 ст. 130 КУпАП України (керування т/з в стані алко, нарко- чи іншого сп`яніння/відмова від проходження огляду) (а.с. 53, 88-92).

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду Позивачем було сплачено судовий збір, витраті по сплаті якого необхідно залишити за ним у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

3. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд –

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – відмовити.
Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач – Департамент патрульної поліції Національної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, місце знаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3.
Повне судове рішення складено 27.02.2026 року. 

Суддя	В. П. Цукуров